Справа № 544/1067/16-ц
пров. № 2/544/502/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 жовтня 2016 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області

у складі головуючого судді Сайко О.О.,

за участі секретаря Костенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду на вул. Соборна, 41 справу за позовом ОСОБА_1 до Пирятинської міської ради Полтавської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом,

у с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 у вересні 2016 року звернулася до суду з позовом до Пирятинської міської ради Полтавської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08.07.2012 помер її брат ОСОБА_2. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства розміром 0,181 гектари, що розташована по вул. Гребінківська, 16 у м. Пирятині Полтавської області, яку він отримав у власність згідно договору дарування. Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла його мати ОСОБА_3, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Пирятинської державної нотаріальної контори, проте не встигла оформити право на спадкове майно.

22.02.2013 померла ОСОБА_3.

ОСОБА_1 є спадкоємицею першої черги за законом майна померлої ОСОБА_3 та прийняла спадщину після її смерті шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Пирятинської державної нотаріальної контори.

Інших спадкоємців у ОСОБА_3, у тому числі тих, що мають право на обовязкову частку у спадщині, немає.

При зверненні до Пирятинської державної нотаріальної контори для оформлення свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку, ОСОБА_1 було відмовлено у його видачі у звязку з тим, що відповідно до статті 1299 ЦК України, яка діяла на момент відкриття спадщини, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, а право власності ОСОБА_2 не було зареєстроване відповідно до вказаних вимог закону, тобто право власності на вищевказану ділянку у померлого не виникло.

Виявилося, що ОСОБА_2 після укладення договору дарування спірної земельної ділянки не зареєстрував своє право власності на неї у відповідних органах та не отримав державний акт про право власності на нього, що перешкоджає позивачу в оформленні спадкових прав на земельну ділянку.

У судове засідання позивач та її представник не зявилися, представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити.

Представник відповідача Пирятинської міської ради Полтавської області у судове засідання не зявився, надіслав до суду листа про слухання справи у його відсутність. Позов визнає, не заперечує проти його задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову при умові, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Суд уважає, що справа може бути розглянута у відсутність сторін та третіх осіб, оскільки їх особисті пояснення у судовому засіданні не обовязкові.

Судом встановлено:

08.07.2012 помер ОСОБА_2 (а.с.7).

Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування відповідно до ч.3 ст.1223 ЦК України виникає у день відкриття спадщини.

Внаслідок смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої увійшла числі земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства розміром 0,181 гектари, що розташована по вул. Гребінківська, 16 у м. Пирятині Полтавської області (а.с.14). Указана земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі договору дарування від 26.05.1998, посвідченого приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу ОСОБА_4 (а.с.12), відповідно до якого ОСОБА_5 подарував ОСОБА_2 житловий будинок в м.Пирятині по вул.Гребінківській,16, що знаходиться на приватизованій земельній ділянці площею 0,1810 га.

Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла його мати ОСОБА_3, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Пирятинської державної нотаріальної контори, проте не встигла оформити прав на спадкове майно (а.с.25).

22.02.2013 ОСОБА_3 померла (а.с.6).

Як передбачено ст. 1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкування здійснюється за заповітом або законом.

ОСОБА_1 є дочкою померлої ОСОБА_3 та спадкоємицею першої черги за законом її майна (а.с.8). ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Пирятинської державної нотаріальної контори (а.с.49).

Позивач отримала свідоцтво про право на спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_6, у виді житлового будинку в м.Пирятині Полтавської області по вул. Гребінківській,16. У видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, на якій він розміщений, позивачу було відмовлено у звязку з тим, що відповідно до статті 1299 ЦК України, яка діяла на момент відкриття спадщини, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, а право власності ОСОБА_2 не було зареєстроване відповідно до вказаних вимог закону, тобто право власності на вищевказану ділянку у померлого не виникло (а.с.5).

Відсутність даного документа перешкоджає позивачу у розпорядженні спадковим майном.

Відповідно до ч.1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема, на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК, пункт 5 Постанови №5 Пленуму ВССУ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»).

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Відповідно до ст. 30 Земельного кодексу України в ред. 1990 року, який діяв на момент виникнення права власності спадкодавця ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку, діяла норма про те, що при переході права власності на будинок і споруду разом з цими обєктами переходить у розмірах, передбачених ст..67 цього кодексу, і право власності земельною ділянкою без зміни її цільового призначення, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі.

Відповідно до ст. 23 ЗК України в ред. 1990 року право власності на землю посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, міськими, селищними, районними радами народних депутатів.

Спірна земельна ділянка до укладення договору дарування належала на праві власності дарувальнику ОСОБА_5 згідно державного акту на право приватної власності на землю, виданого 14.04.1998 Пирятинською міської ради Полтавської області (а.с.14). Після укладення договору дарування в указаному акті приватним нотаріусом зроблено відмітку про перехід права власності на неї до набувача за договором ОСОБА_2 Право власності на житловий будинок та споруди, отримані спадкодавцем ОСОБА_2 в дар ( які знаходяться на спірній земельній ділянці) у встановленому законом порядку зареєстроване (а.с.13).

Таким чином, суд приходить до висновку, що спадкодавець ОСОБА_2 набув спірну земельну ділянку у власність у спосіб не заборонений законом. Відсутність реєстрації вказаної земельної ділянки за спадкодавцем є перешкодою у спадкуванні спірного майна позивачем.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею майна померлої ОСОБА_3, яке вона успадкувала після свого сина ОСОБА_2,але спадкових прав не оформила, а правовстановлюючі документи на спадкове майно у вигляді земельної ділянки відсутні, інакше як у судовому порядку визнати право власності у порядку спадкування за законом на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства розміром 0,1810 гектари, розташованої в адміністративних межах Пирятинської міської ради Полтавської області, по вул. Гребінківська, 16 у м. Пирятині Полтавської області, неможливо, визнання права власності на спірне майно в порядку спадкування відповідає положенням чинного законодавства України, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.10, ст.ст. 174,212,215 ЦПК України, на підставі ст. ст. 1218,1268 ЦК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, народження 10.08.1959, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після померлої 22.02.2013 ОСОБА_3, право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства розміром 0,1810 гектари, що розташована по вул. Гребінківська, 16 у м. Пирятині Полтавської області.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий - О.О.Сайко