АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
______________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Качана В.Я.

при секретарі Матвійчуку І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2015р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, треті особи: ОСОБА_3, Приватне акціонерне товариство «Український страховий дім» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановила:

у квітні 2015р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 23 131грн. 29коп. відшкодування матеріальної шкоди, 1200грн. витрат на проведення незалежної експертизи та 76грн. 98коп. витрат за надсилання телеграми.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 20 січня 2015р. з вини ОСОБА_3 сталася дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої був пошкоджений його автомобіль «КІА», реєстраційний номер НОМЕР_2.

Позивач стверджував, що 25 лютого 2015р. звернувся до відповідача із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та надав документи, необхідні для виплати страхового відшкодування. Відповідно до висновку від 6 березня 2015р. вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням його транспортного засобу, становить 23 131грн. 29коп., але 13 березня 2015р. відповідачем було відмовлено у виплаті страхового відшкодування.

Позивач вважав, що така відмова є неправомірною, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 не була застрахована, тому відшкодувати завдану шкоду повинен відповідач згідно Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Рішенням суду від 13 жовтня 2015р. у позові відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Представник позивача посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального права, так як належних доказів у підтвердження того, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована не надано.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення представника відповідача, яка просила залишити

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/2322/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Виниченко Л.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
рішення суду без змін, пояснення ОСОБА_3, який покладався на розсуд суду, вивчивши

- 2 -

матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 20 січня 2015р. на вул. Зодчих, 23-а у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «ВАЗ-21011», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та «КІА», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 13 лютого 2015р. ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, і на нього накладеного адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 340грн.

Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження по оцінці транспортного засобу від 6 березня 2015р. вартість відновлювальних робіт автомобіля «КІА» становить 23 131грн. 29коп.

25 лютого 2015р. позивач звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

13 березня 2013р. МТСБУ відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована ПрАТ «Український страховий дім» відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, тому підстав для стягнення страхового відшкодування з відповідача не має.

Проте, погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна з таких підстав.

Відповідно до довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 56420300 ВДАІ Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві, транспортний засіб марки «ВАЗ-21011», яким у момент ДТП керував ОСОБА_3, належить ОСОБА_6, а цивільно-правова відповідальність водія вказаного автомобіля була застрахована відповідно до полісу обов'язкового страхування АІ 3303261, виданого ПрАТ «Український страховий дім», який діяв з 6 жовтня 2014р.

Суду першої інстанції вказаний поліс обов'язкового страхування наданий не був.

Згідно централізованої бази МТСБУ транспортний засіб з реєстраційним номером НОМЕР_1 станом на 20 січня 2015р. застрахований не був, а поліс серії АІ № 3303261 обліковувався за ПрАТ «Український страховий дім», але значиться, як не використаний.

Крім того, згідно повідомлення МТСБУ ПрАТ «Український страховий дім» позбавлений права укладати договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності з 3 жовтня 2014р.

Загальний порядок здійснення страхового відшкодування на території України визначається Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі закон).

Відповідно до ст. 49.1. закону обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності має право здійснювати страховик, який: має ліцензію на здійснення даного виду страхування; є членом МТСБУ.

Статтею 52.4. закону встановлено, що страховик у разі припинення його членства в МТСБУ втрачає право укладати будь-які договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Частиною 2 статті 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Враховуючи наявні у матеріалах справи відомості про те, що ПрАТ «Український страховий дім» припинило своє членство в МТСБУ з 3 жовтня 2014р., а виданий страховику бланк полісу обліковується, як не використаний, суд повинен був дослідити та перевірити

- 3 -

правомірність укладення договору обов'язкового страхування за полісом серії АІ № 3303261.

Разом з тим, вказані дії судом вчинені не були, а відповідачем не було надано доказів укладення такого договору до виключення страховика із членів МТСБУ, при цьому, відповідач обмежився тільки посиланням на відомості, які наявні у довідці ВДАІ Святошинського РУ ГУ МВС України у м. Києві, про пред'явлення ОСОБА_3 на місці ДТП вищезазначеного полісу.

При цьому, вказана довідка не містить даних ким і коли був укладений даний договір з боку страховика, чи внесений страхувальником страховий платіж, від чого залежить набуття чинності даним договором.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не мав правових підстав для висновку про те, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ВАЗ 21011», реєстраційний номер НОМЕР_1, була застрахована у встановлений законом спосіб і тому саме ПрАТ «Український страховий дім» повинен нести відповідальність за виплату позивачу страхового відшкодування.

Діяльність, основні завдання та порядок здійснення регламентних виплат, що здійснюються МТСБ України, містяться у розділі IV Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 вищезазначеного Закону передбачається, що МТСБ України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7. статті 1 цього закону, та майну, яке заходилося в такому транспортному засобу.

Оскільки під час розгляду справи судом першої інстанції не було надано належних та достатніх доказів, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ВАЗ 21011», реєстраційний номер НОМЕР_1, була застрахована у встановлений законом спосіб, колегія суддів вважає, що страхове відшкодування відповідно до ст. 41 закону повинно виплатити Моторне (транспортне) страхове бюро України.

При цьому, колегія суддів бере до уваги, що відповідно до статті 1.7. закону забезпечений транспортний засіб - це транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована, а цивільно-правова відповідальність позивача застрахована СК «Альфа-Гарант» відповідно до полісу обов'язково страхування АІ 0550872 від 31 березня 2014р., який був чинним до 20 березня 2015р., що не було спростовано відповідачем.

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

За змістом статті 34 закону страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний

- 4 -

направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

З матеріалів справи встановлено, що страховик у визначений законом строк не здійснив необхідні дії для визначення розміру страхового відшкодування, тому позивач правомірно на власний розсуд визначив експерта, який здійснив розрахунок завданого йому матеріального збитку у зв'язку із пошкодження автомобіля.

У підтвердження розміру завданої йому матеріальної шкоди, позивач надав висновок № 04/02 від 6 березня 2015р. по оцінці транспортного засобу, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту становить 23 131грн. 29коп.

Колегія суддів вважає, що вказаний висновок є належним доказом, оскільки він складений експертом ОСОБА_7, який має відповідне кваліфікаційне свідоцтво експерта, та не оспорений відповідачем.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню відшкодування матеріального збитку у сумі 23 131грн. 29коп. та 1200грн. витрат, понесених позивачем на оплату послуг експерта (с.с.17).

Оскільки нормами Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов'язку страховика відшкодувати потерпілій особі понесені нею витрати на виклик зацікавлених осіб на огляд автомобіля, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 76грн. 98коп., витрачених позивачем на відправлення телеграм, задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України позивачу підлягає відшкодуванню понесені ним витрати на сплату судового збору за подачу позовної заяви у сумі 244грн. 08коп. та апеляційної скарги у сумі 268грн. 51коп.

Судом першої інстанції неповно були встановлені обставини справи, не оцінені надані сторонами докази, неправильно застосовані норми матеріального права, тому колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2015р. скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 23 131грн. 29коп. у відшкодування матеріальної шкоди, 1200грн. витрат на проведення дослідження, 512грн. 57коп. повернення судового збору, а всього 24 843грн. 86коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: