АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/3408/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/718/К/15 суддя Євтушенко О.І.
Категорія 27 ( ІІ ) Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

21 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Митрофанової Л.В.

за участю секретаря - Чубіної А.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, від імені якого діє представник ОСОБА_3, на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 10 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку», третя особа ОСОБА_4, про визнання кредитного договору недійсним.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 10 лютого 2016 року заява ОСОБА_2, від імені якого діяв представник ОСОБА_3, про забезпечення його позову до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» (надалі ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку»), третя особа ОСОБА_4, про визнання кредитного договору недійсним залишена без розгляду та повернута заявнику.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, від імені якого діє представник ОСОБА_3, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, посилаючись на посилання суду на ч.ч. 2,3 ст. 151 ЦПК України, як на підставу залишення заяви без розгляду, є помилковим, адже в заяві зазначено про необхідність заборони здійснювати нарахування штрафних санкцій, передбачених п.п. 6.1., 6.5. Кредитного договору, на період розгляду справи, у звязку з тим, що питання легітимності цих пунктів ще не вирішено.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому ухвалу суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу. Крім того, просить проводити розгляд справи за його відсутності.

Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3, будучи завчасно належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, надавши 18 березня 2016 року до канцелярії апеляційного суду заяву про відкладення розгляду справи у звязку з його перебуванням поза межами міста ОСОБА_5, яка задоволенню не підлягає.

Так, згідно п.2 ч. 1 ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними.

Як вбачається з матеріалів справи, клопотання представника позивача ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи не містить відомостей про причин його відсутності у м.Кривому Розі, а тому колегія суддів приходить до висновку, що викладені в заяві про відкладення розгляду справи причини відсутності позивача не є поважними, та відхиляє це клопотання, що (у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи без розгляду заяву позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції керувався ст. 153 ЦПК України та виходив з невідповідності заяви вимогами ст. 151 ЦПК України, оскільки в ній не зазначено обєктивних причин, у звязку з якими необхідно забезпечити позов, та не сплачено судовий збір.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може з огляду на наступне.

За змістом ч.1 ст. 151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, які беруть участь у справі.

Вимоги до змісту такої заяви визначено ч.2 ст. 151 ЦПК України, в якій вказано, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Суд, встановивши, що заяву про забезпечення подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК України повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу (ч.8 ст. 153 ЦПК України).

У разі ж відповідності заяви про забезпечення позову вимогам ст. 151 ЦПК України суд, у провадженні якого перебуває справа, здійснює розгляд цієї заяви в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 153 ЦПК України).

Однак, розглядаючи подану ОСОБА_2, від імені якого діяв представник ОСОБА_3, заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції на вищевикладені вимоги закону уваги не звернув та, при вирішенні питання про відповідність заяви про забезпечення позову вимогам ст. 151 ЦПК України, передчасно зробив висновок щодо наявності правових підстав для застосування зазначеного представником позивача виду забезпечення позову, а саме: прийшов до висновку, що заявлені вимоги є фактично вирішенням справи по суті.

Не врахував суд й того, що у заяві про забезпечення позову зазначені відомості, які, на думку заявника, підтверджують те, що при невжитті зазначеного ним виду забезпечення позову існує реальна загроза чи утруднення майбутнього виконання рішення суду (а.с. 5-6), а питання обґрунтованості таких тверджень підлягають вирішенню судом при розгляді заяви про забезпечення позову по суті.

Крім того, зазначаючи про несплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції не врахував наявну у матеріалах справи квитанцію про сплату судового збору від 24.11.2015р. (а.с. 9) та не дав їй належної оцінки.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з направленням матеріалів справи до суду першої інстанції на новий розгляд для вирішення питання по заяві про забезпечення позову відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, від імені якого діє представник ОСОБА_3, - задовольнити частково.

Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 10 лютого 2016 року скасувати.

Матеріали за заявою ОСОБА_2, від імені якого діє представник ОСОБА_3, про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку», третя особа ОСОБА_4, про визнання кредитного договору недійсним повернути до Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженні у справі.

Головуючий:

Судді: