Справа № 342/1374/15-ц
Провадження № 2/342/122/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Корюкіної М.П.,

секретаря Сьомкайло І-М.І.,

з участю позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи Боднарчук О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третьої особи служби у справах дітей Городенківської районної державної адміністрації про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди батька,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася із позовом до суду, в якому просить надати дозвіл малолітній дитині ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, на тимчасовий виїзд за кордон до країн Шенгенської угоди, а саме: Чехії, Польщі, Угорщини, на період з 01.01.2016 року по 01.01.2017 року в супроводі матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительки АДРЕСА_2 без згоди батька дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителя АДРЕСА_1.

В позові зазначила, що рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 14.09.2014 року шлюб між ними розірвано. Під час шлюбу 04.07.2007 року в них народився син ОСОБА_6. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 04.09.2014 року вирішено сина ОСОБА_6 залишити проживати біля неї ОСОБА_7. До розірвання шлюбу та після його розірвання відповідач ОСОБА_5 перебуває та працює в Чехії. Жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у вихованні не приймає. Своєю поведінкою не створює сприятливі умови, які дозволяли б дитині розвиватися фізично, розумово, морально, духовно в соціальному відношенні здоровим і спортивним шляхом та в умовах свободи та гідності.

Вона також протягом десяти останніх років перебувала та працювала в Чехії. Мама її ОСОБА_8 перебуває та працює в державній медичній установі Чехії. Вона та її мама мають реальну можливість під час канікул вивести дитину на відпочинок та оздоровлення. За домовленістю з мамою, з метою оздоровлення її сина, відпочинку та духовного розвитку вирішила повезти його на канікулярний період в Чехію. Останнього бажає повезти в Чехію між навчанням у школі з 01 січня 2016 року по січень 2017 року. Окрім того керівництво навчального закладу де навчається син, систематично організовує різні розважальні програми та екскурсії країнами Європейського Союзу, а саме Польщею, Словенією, Угорщиною. Проте на її звернення відповідач не реагує і відмовляється добровільно надати згоду на виїзд дитини в Чехію для оздоровлення та всестороннього розвитку дитини в канікулярний період між навчанням у школі. При цьому жодним чином не обґрунтовуючи своє рішення про відмову.

У відповідності до ст.151, 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку та зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч.1та 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумного духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

18.02.2016 року позивачка зменшила позовні вимоги і просить надати дозвіл малолітній дитині ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасовий виїзд за кордон до країн Шенгенської угоди, а саме Чехії, Польщі, Угорщини на період з 25.03.2016 року по 15.04.2016 року та в період з 01.06.2016 року по 31.08.2016 року в супроводі матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительки АДРЕСА_2, без згоди батька дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, жителя АДРЕСА_1. Просить стягнути з відповідача 487.20 грн. видатків за сплачений судовий збір.

03.03.2016 року позивачка уточнила позовні вимоги і просить надати їй ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрованій та жительці АДРЕСА_2, дозвіл на тимчасове вивезення її малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця АДРЕСА_1 в супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительки АДРЕСА_2, без згоди батька дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, жителя АДРЕСА_1 в період з 20.03.2016 року по 10.04.2016 року та період з 01.06.2016 року по 31.08.2016 року. Просить стягнути із відповідача судові видатки за сплачений судовий збір в сумі 487.20 грн.

В судовому засіданні з підстав зазначених у позові представник позивачки підтримав позовні вимоги. Він пояснив, що рішенням Городенківського районного суду шлюб між сторонами розірвано. Згідно рішення суду сина залишено проживати біля позивачки. В позивачки є інший чоловік з яким вона перебуває у шлюбі. Відповідач проживає та працює у Чеській Республіці в м. Празі. Позивачка із сином проживають в м. Болехові. Син навчається в 3 класі Болехівської ЗОШ І-ІІІ № 1. За час навчання сина батько жодного разу не провідував його в школі, не цікавився його навчанням, не відвідував батьківські збори, не забезпечує матеріально. Батько приїздив в Україну на різдвяні свята, але не провідував сина, а тільки дзвонив що провідає його. Він не возив сина у Карпати та Буковель на зимові канікули. Позивачка неодноразово дзвонила до відповідача, щоб дав дозвіл на виїзд дитини за кордон на відпочинок, щоб дитина могла оздоровитись, відвідати культурні та історичні місця, ознайомити дитину із Прагою. В Чехії проживає бабуся дитини, і батько дитини. Проте батько не хоче надати дозвіл на виїзд дитини за кордон відвідати Прагу, не дивлячись на те, що він сам там працює і проживає. Позивачка попередньо уже зверталась із позовом до суду про надання дозволу на виїзд дитини за кордон, але за короткий час вона не змогла організувати поїздку, так як канікули закінчились. Тому просить надати 1 рік, оскільки інакше дитина не зможе поїхати за кордон. Щодо квитка про який запитує представник відповідача на сьогоднішній день не має, оскільки відсутній дозвіл на виїзд сина. Тому просить позовні вимоги задовольнити.

Представник служби у справах дітей висновок органу опіки та піклування в судовому засіданні підтримав. Суду пояснила, що слухання щодо надання висновку на виїзд дитини за кордон відбулось в січні місяці 2016 року. Під час слухання комісія одноголосно вирішила надати дозвіл на виїзд дитини за кордон на ознайомлення із культурою та побутом Чехії також оздоровитись там. Батько дитини міг би показати дитині культурні, історичні місця, басейн, каруселі. Однак виходить, що батько спеціально не хоче, щоб дитина змогла поїхати до нього чи культурно відпочити в Чехії. Комісія викликала батька на засідання про надання дозволу на виїзд за кордон, але батько не приходив. Тому не заперечує щодо задоволення позову.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Вважає, що відсутні підстави для задоволення позову, оскільки позивачка до відповідача не зверталася із проханням про надання дозволу на виїзд дитини за кордон. Позивачка не надала суду доказів, що зверталась із вимогами до відповідача щодо надання дозволу на виїзд за кордон. Вважає, що позивачка не має доказів коли конкретно починаються та закінчуються канікули. Також вважає, що позивачка не подала належних і допустимих доказів про необхідність виїзду сина, не вказала яким транспортом буде везти дитину. Крім цього позивача просить надати дозвіл на рік. Проте вважає, що таке надання дозволу безпідставне і не відповідатиме інтересам дитини. В даний час останній навчається і буде пропускати заняття. Також просить не брати до уваги висновок органу опіки та спілкування, щодо виїзду дитини за кордон, оскільки не конкретизовано період часу.

У зв'язку із чим просить в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із таких підстав: в судовому засіданні встановлено, що з 27.01.2007 року по 04.09.2014 року сторони перебували у шлюбі. Від спільного проживання сторони мають сина ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2. Згідно рішення Городенківського районного суду про розірвання шлюбу син ОСОБА_10 проживає із позивачкою в м. Болехові.

Орган опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації Івано-Франківської області, своїм рішенням від 26.01.2016 року № 01-29/72 не заперечує щодо тимчасового виїзду за межі України в Чеську Республіку на період з 01.01.2016 року по 01.01.2017 року малолітнього ОСОБА_6, 2007 року народження, без згоди батька ОСОБА_5.

Позивачка просить надати їй дозвіл на тимчасове вивезення її неповнолітнього сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженця АДРЕСА_1 в її супроводі без згоди та супроводу батька - ОСОБА_5 на період з 20.03.2016 року по 10.04.2016 року та період з 01.06.2016 року по 31.08.2016 року. В даний час там проживає її мати ОСОБА_8, яка працює в медичній державній установі м. Прага в Чехії. Метою поїздки є відпочинок сина, його оздоровлення та духовний розвиток, розширення світогляду, ознайомлення із культурою країни під час канікул. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 09.12.2015 року позов позивачки про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди батька задоволено частково.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25.01.2016 року вказане рішення залишено без змін. Як пояснив представник позивачки ОСОБА_2 до набрання рішенням законної сили (перегляд справи в апеляційним судом) закінчився термін надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька.

Згідно ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» зобов'язує обидвох батьків виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний духовний і моральний розвиток, навчання створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність, готувати її до самостійного життя, праці, розвивати її особистість, повагу до прав свобод людини та громадянина.

Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Враховуючи наведене та те, що позивачці не вдалось з незалежних від неї причин реалізувати права дитини суд вважає, що в таких випадках слід надати дозвіл позивачці на вивезення дитини без згоди батька до Чеської Республіки м. Прага. При цьому суд вважає, що термін відвідування Чеської Республіки м. Прага слід надати лише в період літніх канікул з 01.06.2016 року по 30.07.2016 року залишивши при цьому серпень місяць для надання можливості батькові провести спільно час-відпочинок з неповнолітнім сином ОСОБА_6

Щодо надання дозволу на тимчасове вивезення її неповнолітнього сина в Чеську Республіку м. Прага з 23.03.2016 року по 10.04.2016 року суд виходить з такого: позивачка не надала суду доказів того, що саме в цей період будуть весняні канікули. Враховуючи те, що неповнолітній ОСОБА_6 є учнем 3 класу і пропущення уроків негативно вплине на його навчальний процес. Тому поїздка у зазначений період не сприятиме його розвитку. Крім цього суд вважає, що достатньо буде часу з 01.06.2016 року по 30.07.2016 року для пізнання країни, відпочинку, оздоровлення, духовного розвитку, розширення світогляду, ознайомлення із культурою країни в Чеській Республіці м. Прага. Суд також враховує те, що відповідач перебуває в Чеській Республіці м. Прага на роботі і він у вказаний період може приймати участь у вихованні та спілкуванні з неповнолітнім ОСОБА_6, який перебуватиме також у м. Празі.

Посилання представника відповідача на те, що позивачка попередньо не зверталася з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон і що спір є передчасним немає правового значення для вирішення спору. Зазначене спростовується матеріалами справи і поясненнями представника відповідача у судовому засіданні. Так при вирішенні справи рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області було встановлено, що відповідач у запереченні оспорював право позивачки на вивіз сина за кордон у цю ж Чеську Республіку в м. Прага і таку ж позицію представник відповідача оспорює при вирішенні даного спору. Відсутність квитка на проїзд не може бути підставою для відмови у задоволенні позову. За таких обставин суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення і їй слід надати дозвіл на тимчасове вивезення її неповнолітнього сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженця АДРЕСА_1 в супроводі матері ОСОБА_1 без згоди та супроводу батька дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 року, жителя АДРЕСА_1 на період з 01.06.2016 року по 30.07.2016 року.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.Тому оскільки рішення задоволено частково суд вважає, що з відповідача в користь позивачки слід стягнути 243.60 грн. судових витрат.

Виходячи із викладеного на підставі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150 СК України, ст. 313 ЦК України та керуючись : ст. ст. 10, 11, 60, 79, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, су д

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованій в АДРЕСА_2 дозвіл на тимчасове вивезення її неповнолітнього сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженця АДРЕСА_1 в супроводі матері ОСОБА_1 без згоди та супроводу батька дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 року, жителя АДРЕСА_1 на період з 01.06.2016 року по 30.07.2016 року.

Стягнути із ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1 243.60 (двісті сорок три гривні 60 копійок) судових витрат.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом 10 днів з дня проголошення.

У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Корюкіна М.П.