Справа № 713/428/16-ц
Провадження №4-с/713/2/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2016 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Пилипюка І.В., з участю секретаря Паучек Є.В., заявника, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця скаргу ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження ВП №50095420 від 08.02.2016 року, заінтересована особа ПАТ КБ «ПриватБанк», -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою на постанову головного державного виконавця ВДВС Вижницького РУЮ Чернівецької області Григорчака А.П. про відкриття виконавчого провадження ВП №50095420 від 08.02.2016 року, заінтересована особа ПАТ КБ «ПриватБанк».

У скарзі вказував, що 08.02.2016 року головним державним виконавцем ВДВС Вижницького РУЮ ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №50095420) щодо стягнення з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 4765,50 грн. згідно судового наказу Вижницького районного суду Чернівецької області від 18.03.2008 року №2-н-60/08, яку вважає незаконною і такою, що підлягає скасуванню оскільки у судовому наказі не зазначено такий обов'язковий реквізит, як строк пред'явлення виконавчого документу до виконання.

Крім того, судовий наказ набрав чинності 10.04.2008 року, заява про примусове виконання подана 08.02.2016 року, що свідчить про сплив однорічного строку пред'явлення виконавчого документу до виконання.

Вважає, що державним виконавцем при винесенні постанови не дотримані норми ст.ст.22, 24-26 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.19 Конституції України, що має наслідком незаконність постанови та її скасування. Також оскаржувана постанова є незаконною ще й з тих підстав, що 29.04.2015 року Вижницьким районним судом було відмовлено у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до нього про стягнення боргу у розмірі 11167,48 грн., куди була включена сума у розмірі 4765,50 грн., про що зазначено у судовому рішенні. Рішення набрало законної сили 08.07.2015 року.

Посилаючись на ч.2 ст.82 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст.383-387 ЦПК України просив визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 08.02.2016 року (ВП №50095420) винесену головним державним виконавцем ВДВС Вижницького РУЮ ОСОБА_2 щодо стягнення з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 4765,50 грн. згідно судового наказу Вижницького районного суду Чернівецької області від 18.03.2008 року №2-н-60/08.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 скаргу підтримав, послались на обставини, викладені в ній, просив скаргу задовольнити.

В судове засідання головний державний виконавець ВДВС Вижницького РУЮ Чернівецької області Григорчак А.П. не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, в адресованій суду заяві просив скаргу розглядати без його участі та відмовити в її задоволенні, оскільки строк предявлення до виконання виконавчого документу не пропущений ПАТ КБ «ПриватБанк», на підтвердження чого надав копії виконавчих документів.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, причини неявки суду не повідомив.

Суд заслухавши ОСОБА_1, дослідивши додані до скарги матеріали, оглянувши матеріали справи №2-н-60/08 Вижницького районного суду Чернівецької області, копії матеріалів виконавчого провадження ВП №50095420, приходить до висновку, що скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що наказом Вижницького районного суду Чернівецької області від 18.03.2008 року по цивільній справі №2-н-60/08 стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 борг в сумі 4725,00 грн. з яких, заборгованість за кредитом 3651,19 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 1073,81 грн. на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк», а також судовий збір у розмірі 25,50 грн. та 15,00 грн. оплати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді.

18.03.2008 року за вих. №1591/2-н-60/08 ОСОБА_1 надіслано копію судового наказу та заяву про його видачу з додатками, які ним отримані 27.03.2008 року.

Згідно відмітки на судовому наказі він набрав законної сили 10.04.2008 року, у зв'язку з чим 10.04.2008 року його копію надіслано ЗАТ КБ «ПриватБанк» та отримано ними 16.04.2008 року.

З відмітки на копії судового наказу, наданого головним державним виконавцем Григорчаком А.П., вбачається, що він надійшов у ВДВС Вижницького РУЮ Чернівецької області 17.04.2008 року за вх.№1949.

Постановою заступника начальника ВДВС Вижницького РУЮ Чернівецької області ОСОБА_3 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.12.2014 року судовий наказ №2-н-60/08, виданий 18.03.2008 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 4765,50 грн. повернуто стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47, ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження», - що пошуки майна боржника виявились безрезультатними, що підтверджується її копією.

08.02.2016 року за вх.№76/1218 до ВДВС Вижницького РУЮ надійшла заява ПАТ КБ «ПриватБанк» від 03.12.2015 року №16.0.0.1/, у якій вони просили прийняти до виконання судовий наказ Вижницького районного суду Чернівецької області від 18.03.2008 року по справі №2-н-60/08 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості та судових витрат на загальну суму 4765,50 грн. та винести постанову про відкриття виконавчого провадження, а також вчинити інші дії.

Тобто 08.02.2016 року стягувач предявив виконавчий документ до виконання повторно.

Постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №50095420 від 08.02.2016 року, вихідний №02.37/1042, винесеною головним державним виконавцем Відділу ДВС Вижницького РУЮ ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження про примусове виконання судового наказу №2-н-60/08, виданого 18.03.2008 року Вижницьким районним судом Чернівецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в сумі 4765,50 грн., що підтверджується її копією.

Згідно ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до чч.1, 2 ст.384 ЦПК України скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби.

Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ст.385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Ці ж положення закріплені в ст.82 ЗУ «Про виконавче провадження».

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ№6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» надано розяснення, що відповідно до ст.385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, ст.26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, ст.58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами ст.385 ЦПК.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.31 ЗУ «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З адресованого ОСОБА_1 поштовому конверті вбачається, що він надісланий з ВДВС Вижницького РУЮ Чернівецької області простою кореспонденцією 22.02.2016 року, а отриманий ОСОБА_1 24.02.2016 року, а тому ним не пропущено строк звернення до суду з даною скаргою.

Відповідно до вимог ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження». Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державного виконавця.

За приписами ст.2 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом.

Відповідно до ч.1 ст.17 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно п.3 ч.2 ст.17 ЗУ «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи судові накази.

Пунктом 1 ч.1 ст.19 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.22 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Статтею 23 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред'явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Частиною 5 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право стягувача пред'явити виконавчий документ повторно, при цьому строк його пред'явлення згідно ст.22 цього Закону, встановлений в один рік з моменту повернення виконавчого документу.

Як встановлено судом, постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження», винесена заступником начальника ВДВС Вижницького РУЮ Чернівецької області ОСОБА_3 30.12.2014 року, а отже з цієї дати встановлюється строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання, який відповідно до вимог ст.22 ЗУ «Про виконавче провадження» становить один рік і закінчується 30.12.2015 року.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що заява стягувача про примусове виконання виконавчого документу, яка зареєстрована 08.02.2016 року у ВДВС Вижницького РУЮ Чернівецької області за №76/1218, подана з дати її реєстрації за цим вхідним реєстраційним номером, а саме 08.02.2016 року, а тому постанова головного державного виконавця ВДВС Вижницького РУЮ Чернівецької області Григорчака А.П. від 08.02.2016 року про відкриття виконавчого провадження №50095420 про примусове виконання судового наказу Вижницького районного суду Чернівецької області №2-н-60/08 від 18.03.2008 року внаслідок його відкриття після спливу строку на предявлення виконавчого документу до виконання є неправомірною та підлягає скасуванню.

Згідно ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними та зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Оцінюючи надані заявником докази та приведені вище норми законодавства, суд вважає, що вимоги за скаргою знайшли підтвердження та ґрунтуються на нормах закону, а тому скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.388 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Враховуючи викладене з Відділу державної виконавчої служби Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області необхідно стягнути в дохід держави 551,20 грн. судового збору.

На підставі Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст.10, 60, 208-210, 383-388 ЦПК України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження ВП №50095420 від 08.02.2016 року з примусового виконання судового наказу Вижницького районного суду Чернівецької області №2-н-60/08 від 18.03.2008 року.

Стягнути з Відділу державної виконавчої служби Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області в дохід держави 551,20 грн. судового збору.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: І. В. Пилип'юк