Ухвала

іменем України

03 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючогоКасьяна О.П.,
суддів: Амеліна В.І., Остапчука Д.О.,Дербенцевої Т.П., Савченко В.О.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_6 5 843 грн 90 коп. боргу за договором кредиту.

На обґрунтування своїх вимог посилалось на ті обставини, що 11 листопада 2005 року між банком та ОСОБА_6 укладено договір, за яким банк надав, а відповідач отримав 10 000 грн кредитних коштів у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку та зобов'язався їх повернути і сплатити 36 % річних на суму залишку заборгованості за користування коштами.

Однак взятих на себе зобов'язань щодо повернення боргу своєчасно не виконав, у зв'язку із чим станом на 31 січня 2015 року утворився борг у розмірі 60 667 грн 75 коп., з яких: 9 291 грн 63 коп. - заборгованість за кредитом та 51 376 грн 12 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2013 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь банку суму заборгованості у розмірі 55 578 грн 32 коп.

Отже, сума заборгованості, яка підлягає стягненню з позичальника, становить: 5 089 грн 43 коп. заборгованості по процентами за користування кредитом, 500 грн штрафу та 254 грн 47 коп. - штрафу (процентна складова), а всього 5 843 грн 90 коп.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2015 року, позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 5 843 грн 90 коп. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що банк виконав умови договору кредиту та надав відповідачу кредитні кошти, однак ОСОБА_6 взяті на себе зобов'язання не виконав, у зв'язку із чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню.

Рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду є правильними та такими, що ухвалені з дотриманням норм процесуального права, з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 11 листопада 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, за яким банк надав, а відповідач отримав 10 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та зобов'язався сплатити 36 % на рік за користування коштами на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач не виконав своїх зобов'язань за договором, внаслідок чого станом на 31 січня 2015 року утворився борг у загальному розмірі 60 667 грн 75 коп., з яких: 9 291 грн 63 коп. - заборгованість за кредитом та 51 376 грн 12 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2013 року. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 55 578 грн 32 коп.

Сума заборгованості, питання щодо якої не вирішувалось судом та яку позивач просить стягнути з ОСОБА_6, становить: 5 089 грн 43 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 500 грн - штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг та 254 грн 47 коп. - штраф (процентна складова).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, повно та всебічно з'ясував та встановив обставини справи, надав їм належну оцінку та правильно виходив з того, що банк виконав умови договору кредиту та надав відповідачу кредитні кошти, однак ОСОБА_6 взяті на себе зобов'язання не виконав, у зв'язку із чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню, що є підставою для задоволення позову.

При цьому, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що позивач має право на повторне стягнення штрафів, оскільки умови надання банківських послуг не містять застережень щодо кількості разів стягнення штрафу, у разі порушення позичальником строків сплати заборгованості за кредитом, а проценти за користування кредитними коштами, які нараховуються у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, не відносяться до тих сум заборгованості, які вже стягнуті з відповідача раніше судовим наказом та рішенням суду, а нараховані після цього, тому підлягають стягненню.

Оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги про те, що сплинув строк позовної даності для звернення із позовом до суду, є безпідставними, оскільки до суду першої інстанції заявником не було подана заява про застосування строку позовної давності, тому підстав для скасування судових рішень з цих підстав немає.

Доводи щодо звернення позивача з вимогами про стягнення з нього заборгованості в порядку наказного провадження та в позовному провадженні, і таким чином, використання свого права примусового стягнення заборгованості, є безпідставними, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином, що не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту.

Інші доводи касаційної скарги спростовуються матеріалами справи та висновками судів, обґрунтовано викладеними у мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно відхилити, рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2015 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

Д.О.Остапчук

В.О.Савченко