Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.10.2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Монич О.В.

при секретарі Пассер М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального автотранспортного підприємства 072801 та ПАТ «Житлово-побутове підприємство» про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та визнання права приватної власності на житлові приміщення , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального автотранспортного підприємства 072801 та ПАТ «Житлово-побутове підприємство» про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та визнання права приватної власності на житлові приміщення, мотивуючи його тим, що 15 серпня 2007 року між Комунальним автотранспортним підприємством 072801 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, у відповідності до умов якого Комунальне автотранспортне підприємство 072801 продав, а ОСОБА_1 придбала житлове приміщення за адресою м. Ужгород, вул. Загорська, 26/116-117 площею 37,5 кв.м.

Пунктом 3 даного договору передбачено, що перехід права власності на житлове приміщення посвідчується актом прийому-передачі, яки підписується сторонами договору.

15.08.2007 р. нерухоме майно було передано ОСОБА_1 на підставі акту-прийому передачі № 01 у відповідності до вимог договору купівлі-продажу, який підписано сторонами та завірено гербовою печаткою.

ОСОБА_1 було оплачено вартість придбаного нерухомого майна в повному обсязі, тобто умови договору купівлі-продажу було повністю виконано обома сторонами.

Разом з тим, Комунальне автотранспортне підприємство 072801 відмовляється оформити належним чином з нотаріальним посвідченням договір купівлі-продажу нерухомого майна.

Відсутність нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу нерухомого майна позбавляє можливості реалізувати своє право власності на нього, зареєструвавши його належним чином та провівши реєстрацію місяця проживання у належних власнику правах власності житлових приміщеннях, оскільки в даний час в реєстрації ОСОБА_1 було відмовлено.

Співвідповідач приватне акціонерне товариство «Житло-побутове підприємство», якому належали спірні житлові приміщення і який продав їх Комунальному автотранспортному підприємству 072801 на підставі договору продажу майна від 05.09.2001 р. та акту прийому передачі житлових приміщень від 05.09.2001 р., право власності на спірні приміщення за ОСОБА_1 не визнає.

На виконання умов договору, керуючись ст. 526 ЦК України, всі взяті на себе зобов'язання позивачем виконано. В свою чергу відповідачем виконання зобов'язань знехтувано, що зумовило відсутність нотаріально посвідченого основного договору. Основний договір не був нотаріально посвідчений не з вини позивача, який не ухилявся від його посвідчення, окрім того всі зобов'язання договору виконані повністю та належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного Кодексу, а також інших актів цивільного законодавства. На підставі вищенаведеного просить визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна: житлового приміщення за адресою м. Ужгород, вул. Загорська № 26, кім. 116-117 площею 37,5 кв.м, від 15 серпня 2007 року, укладеним між Комунальним автотранспортним підприємством 072801 та ОСОБА_1 дійсним; визнати право приватної власності на обєкт нерухомого майна: житлові приміщення поз. 116-117 дві кімнати житловою площею 21,20 кв.м., загальною площею 37,5 кв.м., що знаходяться за адресою м. Ужгород, вул. Загорська, 26, кімнати 116-117, за ОСОБА_1 та стягнути з відповідачів в рівних частинах сплачений ОСОБА_1 судовий збір.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав до суду клопотання про уточнення позовних вимог та просив суд визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна: житлового приміщення за адресою м. Ужгород, вул. Загорська № 26, кім. 116-117 площею 37,5 кв.м, від 15 серпня 2007 року, укладеним між Комунальним автотранспортним підприємством 072801 та ОСОБА_1 дійсним та визнати право приватної власності на обєкт житлової нерухомості: житлові приміщення, що знаходяться за адресою м. Ужгород, вул. Загорська, 26, кімнати 116-117, площею 37,5 кв.м. за ОСОБА_1. Також, просить суд відмовити від позовних вимог до співвідповідача ПАТ «Житлово-побутового підприємства».

В судове засідання позивач та її представник не зявилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідач - Комунальне автотранспортне підприємство - 072801 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника відповідача, а проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Представник ПАТ «Житлово-побутове підприємство» в судове азсідання не зявився, однак директор ПАТ «Житлово-побутове підприємство» - ОСОБА_3 подав до суду заперечення відповідно до яких вказані позивачем кімнати у 2001 році ПАТ «Житлово-побутове підприємство» було відчужено на користь Комунального автотранспортного підприємства 072801, не перебувають у власності ПАТ «Житлово-побутове підприємство», а позивач у свою чергу придбала їх у нового власника. Підстави для невизнання позивача власником відсутні. Просить виключити ПАТ «Житлово-побутове підприємство» зі складу процесуальних учасників у даній справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

ОСОБА_4 договору продажу майна від 05 вересня 2001 року ЗАТ «Житлово-побутове підприємство» продало, а Ужгородське комунальне автотранспортне підприємство 072801 купило майно: житлові приміщення в гуртожитку по вул.. Загорська, 26.

ОСОБА_4 акту приймання передачі житлових приміщень від 05 вересня 2001 року ЗАТ «Житлово-побутове підприємство» передало, а Ужгородське комунальне автотранспортне підприємство 072801 прийняло у власність частину житлових приміщень в гуртожитку №4 по вул. Загорська, 26.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого КП «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода» Ужгородської міської ради Закарпатської області за № 13925200 від 19.03.2007 р. приміщення поз. 114, 115, 116, 117 на підставі договору купівлі-продажу є комунальною власністю Комунального автотранспортного підприємства 072801.

ОСОБА_4 договору купівлі-продажу від 15 серпня 2007 року вбачається, що між Комунальним автотранспортним підприємством 072801 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, у відповідності до умов якого Комунальне автотранспортне підприємство 072801 продав, а ОСОБА_1 придбала житлове приміщення за адресою м. Ужгород, вул. Загорська, 26/116-117 площею 37,5 кв.м.

ОСОБА_4 3 даного договору передбачено, що перехід права власності на житлове приміщення посвідчується актом прийому-передачі, яки підписується сторонами договору.

15.08.2007 р. нерухоме майно було передано ОСОБА_1 на підставі акту-прийому передачі № 01 у відповідності до вимог договору купівлі-продажу, який підписано сторонами та завірено гербовою печаткою.

ОСОБА_1 було оплачено вартість придбаного нерухомого майна в повному обсязі, тобто умови договору купівлі-продажу було повністю виконано обома сторонами.

Відповідно до довідки виданої директором ДП ЖК «1 ПрАТ «Житлово-побутове підприємство» за № 29 від 15 лютого 2016 р. ОСОБА_1 дійсно проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1/116-117.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частина 3 статті 10 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 635 Цивільного кодексу України Попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Зі змісту ст. 655 ЦК України випливає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

ОСОБА_4 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлене договором або законом; право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно ст. 657 ЦК України, згідно умови якої договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

ОСОБА_4 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. При укладені договору купівлі-продажу квартири від 31 грудня 2009 року між сторонами були обумовлені всі суттєві умови договору.

ОСОБА_4 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлене договором або законом; право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Зі змісту ч.5 ст.11 ЦК України, слідує, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Суд вважає, що право власності на спірне нерухоме майно позивачем набуто правомірно, незаконність набуття права власності не встановлена судом, а тому за позивачем слід визнати право власності на майно за адресою м.Ужгород, вул.. Загорська, 26, кім. 116-117.

Із здобутих у справі доказів вбачається, що сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі - продажу від 15.08.2007 року та відбулося його часткове виконання, зокрема відповідач передав позивачеві нерухоме майно та отримав оплату згідно угоди, при цьому позивач позбавлений можливості привести даний правочин у відповідність до вимог закону, а тому суд прийшов до обґрунтованого висновку, що позивачем доведено факт добросовісного набуття ним права власності.

Крім того, відповідач позов визнав та не заперечує проти його задоволення.

На підставі п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 220, 328, 334, 368, 384, 638, 655 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 174, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального автотранспортного підприємства 072801 про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та визнання права приватної власності на житлові приміщення задоволити.

Визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна: житлового приміщення за адресою м. Ужгород, вул. Загорська № 26, кім. 116-117 площею 37,5 кв.м, від 15 серпня 2007 року, укладеним між Комунальним автотранспортним підприємством 072801 та ОСОБА_1 дійсним.

Визнати право приватної власності на обєкт житлової нерухомості: житлові приміщення, що знаходяться за адресою м. Ужгород, вул. Загорська, 26, кімнати 116-117, площею 37,5 кв.м. за ОСОБА_1.

Стягнути з Комунального автотранспортного підприємства 072801 на користь ОСОБА_1 сплачений останньою судовій збір в розмірі 1102,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5