Дата документу 18.03.2016 Справа № 554/90/16-ц
Справа № 554/90/16-ц
Провадження № 4-с/554/8/2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2016 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Чуванової А.М.,

при секретарі - Юркіній Ю.Є.,

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; заінтересовані особи: Київський відділ державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції, ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В :

До Октябрського районного суду м. Полтави надійшла скарга ОСОБА_1, який просить поновити строк на оскарження постанови, визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.02.2007 року.

В обґрунтування скарги вказано, що на виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16.12.2005 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, державним виконавцем Київського ВДВС Полтавського МУЮ, була винесена постанова про накладання арешту на нерухоме майно від 06.02.2007 року, але копія постанови отримана ним лише в листопаді 2015 року, а строк для оскарження 10 днів, і тому просить поновити строк для подання скарги. Окрім того, заявник вказує, що оскаржувана постанова винесена без додержання вимог Закону України «Про виконавче провадження». Зазначає, що згідно закону, державний виконавець може накласти арешт на майно з метою його подальшої реалізації для виконання виконавчого документу, однак в даному випадку державний виконавець наклавши арешт на все майно, якого на той час у власності заявника не було, не мав на меті реалізовувати його, а наклав його з метою забезпечення виконавчого провадження. Крім того, сума заборгованості на момент накладення арешту була значно меншою за вартість квартири, на яку накладено арешт. Державний виконавець не повідомив його про відкриття виконавчого провадження та не вжив необхідних заходів для встановлення обставин, за якими він не сплачує аліменти.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні скаргу підтримав, пояснив, що його не викликали до суду, він не знав про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, аліменти на дитину не сплачував. Просив скаргу задовольнити повністю.

Представник Київського ВДВС Полтавського МУЮ в судовому засіданні вимоги скарги не визнав та вказав, що відсутні правові підстави для її задоволення, так як 22.07.2013 року знову було відкрите виконавче провадження, в ньому є постанова про накладення арешту на майно боржника, аліменти він не платить, існує велика заборгованість, усі вимоги закону при винесенні постанови про накладання арешту на майно були дотримані, просив відмовити у задоволенні скарги.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 ОСОБА_3 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні скарги. Пояснила, що заявник і заінтересована особа мають спільну дитину, в 2005 році з батька на користь матері на утримання дитини були стягнуті аліменти, заявник був присутнім у судовому засіданні. Аліменти боржник не сплачував, існує з 2005 року заборгованість в сумі 58000 гривень. В листопаді 2015 року ОСОБА_1 став висловлювати погрози ОСОБА_2, оскільки він не може продати свою квартиру, з ним працівниками міліції була проведена профілактична бесіда. Вважає, що у разі скасування постанови про арешт майна будуть поставлені під загрозу інтереси неповнолітньої дитини, проти задоволення скарги заперечує.

Вислухавши осіб, які брали участь у розгляді скарги, долідивши матеріали справи та документи, які надані сторонами, суд приходить до висновку про те, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд вважає, що клопотання заявника про поновлення строку звернення зі скаргою до суду підлягає задоволенню, оскільки, враховуючи наявність у заявника захворювання та перебування його на обліку у Полтавському обласному психоневрологічному диспансері, а також те, що постанову державного виконавця про арешт майна боржника було отримано заявником лише в листопаді 2015 року, строк було пропущено з поважних причин.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 16.12.2005 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на утримання доньки Дарї, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку.

На виконанні у Київському ВДВС Полтавського МУЮ перебуває виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа Октябрського районного суду м. Полтави по справі № 2-6461/05 виданого 23.12.2005 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини.

06.02.2007 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Із постанови вбачається, що боржник має заборгованість по аліментам, на підставі чого виконавець наклав арешт на все нерухоме майно та заборонив здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику (а.с.5).

Згідно акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення - виконавче провадження було знищене.

Постановою від 22.07.2013 року відкрито виконавче провадження на підставі постанови про закінчення виконавчого провадження Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ. Заборгованість по аліментах станом на 01.12.2015 року становить 58422,58 гривень.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або

витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав,

державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналіз наведених положень цих норм ст.ст.50,60 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави зробити висновок, що державний виконавець вправі вирішити питання про зняття арешту, накладеного на майно боржника, лише у випадках повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Суд вважає, що у даному випадку, коли відкрито 22.07.2013 року виконавче провадження на підставі постанови про закінчення виконавчого провадження, не передбачено зняття арешту.

Тому, враховуючи, що виконавчий лист на даний час не виконаний, існує заборгованість, яка не погашається взагалі, немає підстав для зняття арешту з майна боржника та скасування постанови державного виконавця.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 383, 384, 386, 387 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; заінтересовані особи: Київський відділ державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції, ОСОБА_2, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 5 днів з дня його проголошення в апеляційний суд Полтавської області через даний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя: А.М. Чуванова