РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючої судді Демінської А.А.,

з участю секретаря судового засідання Медвідь М.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Хмельницький цивільну справу за позовом МКП «Хмельницьктеплокомуенерго» до ОСОБА_3 про визнання договору укладеним, -

в с т а н о в и в :

В серпні 2016 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому просить визнати укладеним договір № 4985/1677 від 17.03.2016 р. про надання послуг з теплопостачання між Міським комунальним підприємством «Хмельницьктеплокомуненерго» та ОСОБА_3, підготовлений МКП Хмельницьктеплокомуненерго» на основі типового договору. В обґрунтування позову зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу від 03.10.2011 р. відповідач є співвласником 1/2 магазину непродовольчих товарів загальною площею 141,5 кв., що розташований за адресою: м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 62. МКП «Хмельницьктеплокомунеперго» здійснює централізоване теплопостачання до вказаного приміщення. 29.03.2016 р. позивач направив відповідачу пропозицію укласти договір про надання послуг з теплопостачання, однак пропозицію підприємства відповідач проігнорувала, жодної відповіді не надіслала, договору не уклала. Типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. за N 630 і на основі даного типовою договору розроблявся проект договору про падання послуг з теплопостачання, адресований відповідачу.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, звернув увагу суду на те, що хоча відповідач фактично не отримала надісланого їй проекту договору, однак він надійшов їй з позовною заявою у даній справі і вона все ще не уклала договору з позивачем. Систему опалення в приміщенні відповідача дійсно заізольовано, однак саме для цього було складено додаток № 3 до договору, в якому враховано лише тепловіддачу від заізольованих труб. Додатків №№ 1, 2 не складалося, оскільки потреби в них не було. Ціна послуг в договорі вказана з врахуванням ПДВ. Площа приміщення на формулу розрахунку не впливає, ціна сформована шляхом множення Гкал/міс. і тарифу. Форма додатку № 3 хоча і не передбачена типовим договором, однак сторони не позбавлені можливості врегулювати цю особливість у їх відносинах на власний розсуд. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, пояснивши, що приміщення використовується для здійснення підприємницької діяльності, має власну котельну і послуг відповідача позивач не споживає. Проекту договору вона не отримувала. В тексті проекту відсутня істотна умова ціна, а також не вказано, за які послуги має платити відповідач, якщо приміщення позивачем не опалюється. Просить в позові відмовити.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне в позові відмовити з наступних мотивів.

Встановлено, що ОСОБА_3 є власником ? частки у праві власності на нежитлове приміщення за адресою: м. Хмельницький, вул. Проскурівська 62, що було придбане нею спільно з ОСОБА_4 згідно договору купівлі-продажу від 3.10.2011 року в ОСОБА_5 як магазин непродовольчих товарів з влаштованим окремим входом.

Зазначені обставини підтверджуються договором купівлі-продажу магазину від 3.10.2011 року, технічним паспортом на приміщення салону краси від 25.11.2013 року, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 15.02.2014 року ОСОБА_4, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.02.2014 року ОСОБА_4, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 15.02.2014 року ОСОБА_3, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.02.2014 року ОСОБА_3, постановою Хмельницького міськрайонного суду від 18.09.2013 року в адміністративній справі № 686/16284/13-а, копії котрих наявні у справі.

17.03.2016 року позивачем було складено акт, копія котрого наявна у справі, про обстеження системи централізованого опалення, в якому зафіксовано, що у приміщенні відповідача проходять транзитом чотири стояки діаметром 20 мм та висотою 3,5 м системи централізованого опалення житлового будинку, заізольовані, закриті гіпсокартонними перегородками, доступ до них відсутній. Прилади опалення у приміщенні відсутні, встановлена система індивідуального опалення (обігрів підлоги).

Того ж дня позивачем було виконано розрахунок кількості теплової енергії від транзитних трубопроводів системи централізованого опалення, які проходять у нежитловому приміщенні ОСОБА_3 по вул. Проскурівська 62 згідно акту обстеження від 17.03.2016 року, згідно котрого позивач визначив, що теплова енергія, яка надходить від ізольованих транзитних трубопроводів у приміщенні, становить 0,0315 Гкал/міс. в опалювальний період.

Того ж дня позивачем було складено проект договору про надання послуг з теплопостачання № 4985/1677 з ОСОБА_3 як власником приміщення по вул. Проскурівська 62 у м. Хмельницький опалювальною площею 141,5 кв.м та надіслано його відповідачу з пропозицією підписати рекомендованим листом на адресу: м. Хмельницький, вул. Проскурівська 62.

Разом з тим, відповідач проживає за іншою адресою АДРЕСА_1, що підтверджується наявною у справі довідкою УДМС України в Хмельницькій області від 30.08.2016 року. Надісланий їй лист, згідно повідомлення Хмельницької дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 14.11.2016 року за вих. № 07-646, було повернуто відділенням поштового звязку відправнику 30.04.2016 року за закінченням терміну зберігання.

На час розгляду справи судом договору між сторонами підписано не було.

Верховним Судом України в постанові від 10.10.2012 року у справі № 6-110цс12 висловлено наступну правову позицію.

Свобода договору, закріплена у ст. ст. 6, 627 ЦК України, яка полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, при виборі контрагентів та при погодженні умов договору, не є безмежною.

У тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обовязковість положень цього акту для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень (ч. 3 ст. 6 ЦК України). Так, ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачають обов'язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору.

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обовязковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

У разі такої відмови, виходячи з положень ст. ст. 3, 6, 12 15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК України виконавець послуг вправі звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 6 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обовязкової дії.

Разом з тим, у даній справі позивач як виконавець послуг надіслав примірник договору для підписання, однак відповідач як споживач його не отримала, а відтак і не відмовлялась від його укладення. Посилання представника позивача на те, що вона отримала примірник договору з позовною заявою і заперечує щодо позову, чим виразила свою незгоду на підписання договору, не можуть бути взяті до уваги судом як підстава для визнання договору укладеним, оскільки на час подання позовної заяви і розгляду справи судом змінився тариф на послуги з централізованого опалення, внаслідок чого зазначена в проекті вартість однієї використаної Гкал вже не є актуальною.

Крім того, запропонований позивачем договір за змістом не відповідає типовому договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 3.09.2009 року № 933), на котрий посилався представник позивача.

Зокрема, наданий позивачем та типовий договори мають різну структуру, різну послідовність викладу тексту, різну кількість прав та обовязків сторін.

Також суд звертає увагу на те, що в запропонованому позивачем до підписання проекті договору містяться розбіжності:

-в п. 3.2 вказано, що опалювальна площа становить 141,5 кв.м, а в додатку № 3 до договору вказано, що опалювальна площа становить 0 кв.м;

-п. 6.1 містить посилання на додаток 1 до договору, однак такий додаток відсутній;

-додатку 2 договір не містить, однак наявний додаток 3, можливість складання якого не передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 в редакції станом на 17.03.2016 року;

-за основу даних примітки в додатку № 3 взято розрахунок, виконаний згідно акту про обстеження системи централізованого опалення від 17.03.2016 року, в якому вказано, що в приміщенні відповідача доступ до стояків відсутній, однак одночасно вказані їх діаметр 20 мм та довжина 3,5 м;

-договір складено щодо всього приміщення, хоча відповідач є власником лише ? його частини.

За таких обставин в їх сукупності передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 5, 8, 10, 11, 60, 212 215 ЦПК України, ст. ст. 3, 6, 12 15, 20, 627, 630, 640, 642, 643 ЦК України, ст. ст. 19 - 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 3.09.2009 року № 933), суд -

в и р і ш и в :

В позові МКП «Хмельницьктеплокомуенерго» до ОСОБА_3 про визнання договору укладеним відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя: