Справа № 466/2893/14 Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н.Л.
Провадження № 22-ц/783/1732/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів Мікуш Ю.Р., Тропак О.В.,

секретаря Бохонко Е.Р.

з участю представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Галичфарм» до ОСОБА_6 селищної ради, ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення, державного акту на право власності на землю, зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Галичфарм», ОСОБА_6 селищної ради, з участю третьої особи відділу держземагенства у м. Львові, про визнання незаконною ухвали, визнання незаконним рішення, визнання недійсним та скасування державного акту на право постійного користування землею, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

встановила:

В травні 2015 року позивач ПАТ «Галифарм» звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_6 селищної ради Львівської області, ОСОБА_4 про визнання недійсними та скасування рішення сільської ради та державного акту на право приватної власності на землю.

В обґрунтування позову покликався на те, що 18.03.1994 року ОСОБА_6 селищна рада винесла ухвалу, якою вирішила вилучити з користування оздоровчого табору «Конвалія» ПАТ «Галичфарм» частину земельної ділянки площею 0,63 га за адресою смт. Брюховичі, вул.Лікувальна, а вилучену земельну ділянку віднести до земель запасу. Зазначена ухвала оскаржена позивачем в судовому порядку. Рішенням арбітражного суду Львівської області від 18.01.1995 року у справі № 3/604 затверджено мирову угоду, укладену 18.01.1995 року між АТ «Галичфарм» та ОСОБА_6 селищною радою. Ухвалою ОСОБА_6 селищної ради від 04.10.1995 року внесено зміни до оскаржуваної ухвали від 18.03.1994 року, якою зменшено розмір вилученої ділянки з 0,63 га. до 0,3 га.

В свою чергу, вилучивши 0,63 га. земельної ділянки, ОСОБА_6 селищна рада відразу розділила землі між фізичними особами, однак зменшивши вилучену площу до 0,3 га, не скасувала рішення від 24.05.1994 року № 180 про передачу земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_4, яка увійшла до складу земельної ділянки, що була повернута ПАТ «Галичфарм». Відтак, рішення селищної ради від 24.05.1994 року № 180 є незаконним та таким, що порушує майнові права ПАТ «Галичфарм». Крім цього, при передачі вказаної земельної ділянки відповідачу ОСОБА_4 порушено вимоги земельного законодавства в частині недотримання порядку зміни цільового призначення земельної ділянки.

Позивач просив визнати недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету ОСОБА_6 селищної ради народних депутатів від 24.05.1994 року № 180 про надання у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки в смт. Брюховичі по вул. Висока, 11 загальною площею 0,0756 га. для будівництва та обслуговування жилих будинків та господарських будівель, а також визнати недійсним та скасувати Державний акт на право приватної власності на землю серія ЛВ № 731112249 від 17.11.1994 року, виданий ОСОБА_6 селищною радою народних депутатів на ім»я ОСОБА_4

Під час розгляду справи, 18.06.2014 року відповідач ОСОБА_4 подав зустрічний позов до ПАТ «Галичфарм», ОСОБА_6 селищної ради, третьої особи відділу Держземагенства у м. Львові про визнання незаконними ухвал, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

В обґрунтування позову покликався на те, що він у встановленому порядку отримав у власність земельну ділянку в смт. Брюховичі, на підставі рішення компетентного органу, виконання якого підтверджується державним актом на право приватної власності на землю. Однак, ухвалою ОСОБА_6 селищної ради від 04.01.1995 року внесено зміни в п. 1 ухвали цієї селищної ради від 18.03.1994 року вже після його виконання, яку він вважає незаконною.

Вважає, що ОСОБА_6 селищна рада неправомірно зменшила розмір вилученої в АТ «Галичфарм» земельної ділянки. Внісши зміни в раніше прийнятий акт індивідуальної дії, рада не мала права повторно надавати позивачу право постійного користування земельною ділянкою та видавати акт постійного користування нею. Зазначені дії селищної ради порушили його право власності, оскільки належна йому на праві власності земельна ділянка увійшла в склад наданої АТ «Галичфарм» на праві постійного користування земельної ділянки.

Просив суд визнати незаконною ухвалу ОСОБА_6 селищної ради 4-ої сесії 22-го скликання від 04.01.1995 року «Про внесення змін до ухвали 16-ої сесії ОСОБА_6 селищної ради народних депутатів «Про вилучення земельної ділянки площею 0,63 га. з користування оздоровчого табору «Конвалія»; визнати незаконним рішення виконавчого комітету ОСОБА_6 селищної ради № 46 від 23.02.1995 року «Про видачу державного акту на право постійного користування АТ «Галичфарм» на оздоровчий табір «Конвалія» в частині включення в земельну ділянку АТ «Галичфарм» земельної ділянки площею 0,0756 га., переданої ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель; визнати недійсним та скасувати державний акт на право постійного користування землею від 28.02.1995 року, виданий дитячому оздоровчому табору «Конвалія» АТ «Галичфарм» не земельну ділянку площею 3,4351 га. в частині включення земельної ділянки площею 0,0756 га. переданої ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель; усунути ОСОБА_4 перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 0,0756 га. в смт. Брюховичі на вул. Високій, 11 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель шляхом зобов»язання ПАТ «Галичфарм» надати ОСОБА_4 доступ до цієї земельної ділянки.

Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2015 року первісний позов задоволено.

Визнано недійсним рішення виконавчого комітету ОСОБА_6 селищної ради від 24.05.1994р. № 180 «Про надання у приватну власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків та господарських будівель» щодо надання у приватну власність гр. ОСОБА_4 земельної ділянки в смт. Брюховичі на вул. Високій,11, загальною площею 0,0756га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарської будівлі.

Визнано недійсним Державий акт на право приватної власності на землю серії ЛВ 731112249 від 17.11.1994р., виданий ОСОБА_6 селищною радою народних депутатів гр. ОСОБА_4 та зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 249.

Стягнуто з ОСОБА_6 селищної ради в користь Публічного акціонерного товариства «Галичфарм» 121,80 грн. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь Публічного акціонерного товариства «Галичфарм» 121,80 грн. судового збору.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 про визнання незаконною ухвали ОСОБА_6 селищної ради від 04.01.1995р. «Про внесення змін до ухвали 16-ої сесії ОСОБА_6 селищної ради народних депутатів «Про вилучення земельної ділянки площею 0,63га з користування оздоровчого табору «Конвалія», визнання незаконним рішення виконавчого комітету ОСОБА_6 селищної ради №46 від 23.02.1995р., визнання частково недійсним та скасування Державного акту на право постійного користування землею від 28.02.1995р. серія Б №061394, виданого Дитячому оздоровчому табору «Конвалія», усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою площею 700кв.м за адресою смт.Брюховичі, вул.Висока,11 відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_4, вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, висновки якого не відповідають обставинам справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_4 у встановленому законом порядку отримав у власність земельну ділянку в смт. Брюховичі на підставі рішення компетентного органу, виконання якого підтверджується державним актом на право приватної власності на землю. Право власності ОСОБА_4 на зазначену земельну ділянку не припинялося.

Висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_4 ОСОБА_6 селищна рада фактично передала у приватну власність землю оздоровчого призначення, суперечить діючому на той час законодавству та не підтверджений зібраними в процесі судового розгляду доказами.

Суд залишив поза увагою той факт, що оскільки ухвалою від 04.01.1995 року ОСОБА_6 селищна рада внесла зміни в п. 1 ухвали від 18.03.1994 року, у зв»язку з якою ОСОБА_4 й було передано у власність вивільнену земельну ділянку в смт. Брюховичі, по вул. Високій. 11, така ухвала від 04.01.1995 року є незаконною та порушує право власності ОСОБА_4 на належну йому земельну ділянку, набуту у встановленому законом порядку.

На переконання апелянта, ОСОБА_6 селищна рада неправомірно зменшила розмір вилученої в АТ «Галичфарм» земельної ділянки шляхом внесення змін в раніше прийнятий акт індивідуальної дії, а відтак не мала права повторно надавати АТ «Галичфарм» право постійного користування земельною ділянкою та видавати акт на право постійного користування нею.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_6 селищна рада у період з 17.11.1994 року по 04.01.1995 року вчиняла дії чи приймала рішення про вилучення (викуп) у ОСОБА_4 належної йому земельної ділянки в порядку, передбаченому ст.ст. 31 та 32 ЗК України (в ред. 1990 року).

Просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17.12.2015 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні первісного позову повністю та про задоволення зустрічного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги та пояснення представника відповідача ОСОБА_5 на заперечення таких, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи вимоги по первісному позову суд першої інстанції виходив з того, що вилучивши у АТ «Галичфарм» без згоди останнього земельну ділянку площею 0,63 га, без дотримання вимог діючого на той час земельного законодавства, ОСОБА_6 селищна рада рішенням від 24.05.1994 року № 180 незаконно передала частину цієї земельної ділянки у власність ОСОБА_4, а відтак це рішення та державний акт на ім»я ОСОБА_4 визнав недійсними.

Відмовляючи у задоволенні вимог по зустрічному позову, суд першої інстанції прийшов висновку, що зміни в ухвалу сесії ОСОБА_6 селищної ради від 04.01.1995 року внесені на підставі мирової угоди, укладеної між АТ «Галичфарм» та ОСОБА_6 селищною радою, яка затверджена рішенням арбітражного суду від 18.01.1995 року, яке набрало законної сили, відтак вважав безпідставними доводи позивача по зустрічному позову про те, що селищна рада неправомірно зменшивши розмір вилученої земельної ділянки, не мала права повторно надавати АТ «Галичфарм» право постійного користування земельною ділянкою та видавати Державний акт на право постійного користування нею.

Враховуючи наведені вище вимоги закону та матеріали справи, колегія суддів приходить переконання, що оскаржуване рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

У справі яка переглядається судом встановлено, що відповідно до державного акту на право користування землею серія Б № 061394, виданому у 1980 році виконавчим комітетом Львівської міської ради народних депутатів, за хіміко-фармацевтичним заводом м. Львова, правонаступником якого є ПАТ «Галичфарм», закріплена в безстрокове і безоплатне користування земельна ділянка площею 3,07 га в межах згідно з планом землекористування для будівництва піонерського табору на вул. Лікувальній в смт. Брюховичі (т. 1 а.с.14-19).

Рішенням виконавчого комітету Яворівської районної ради народних депутатів від 10 грудня 1990 року № 150 відведено земельну ділянку площею один гектар Львівському хіміко-фармацевтичному об»єднанню «Львівфарм» під розширення піонерського табору (будівництво спортивного майданчику) в смт. Брюховичі за рахунок черезсмужних земель колгоспу «Іскра», зобов»язано керівництво об»єднання виготовити проектну документацію та погодити в установленому порядку.

Незважаючи на те, що в матеріалах справи відсутня технічна документація на відведення земельної ділянки площею 1,0 га та державний акт про право користування земельною ділянкою після долучення піонерському табору «Конвалія» земельної ділянки площею 1,0 га. згідно вищевказаного рішення, надання у користування цієї частини земельної ділянки проведено з дотримання вимог ст. 16 ЗК УРСР (в ред. 1970 року, чинного станом на 10.12.1990 року), при цьому, зазначене рішення, відповідно до ч. 2 ст. 20 ЗК УРСР (в ред. 1970 року) є документом, що засвідчує право тимчасового користування землею.

Ухвалою 16-ої сесії ОСОБА_6 селищної ради від 18.03.1994 р. вилучено з користування оздоровчого табору «Конвалія» Львівської фармацевтичної фабрики земельну ділянку площею 0,63 га. Вилучену ділянку віднесено до земель запасу. Повідомлено землекористувача про втрату ним права землекористування через неподання клопотання про обґрунтування в потребі площі на решту території (т. 1 а.с. 24).

Вилучення земельної ділянки проведено без згоди землекористувача.

Суб'єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, ЗК України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Відповідно до ч. 6 ст. 27 ЗК України (в ред. 1990 року, чинного станом на 18.03.1994 року) припинення права користування землею у випадках, передбачених пунктом 5 частини першої цієї статті (нераціональне використання землі), в разі незгоди землекористувача провадиться у судовому порядку.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_6 селищна рада не мала права вилучати земельну ділянку площею 0,63 га на підставі ухвали сесії від 18.03.1994 року, оскільки як встановлено судом, згоди землекористувача на вилучення земельної ділянки площею 0,63 га не було.

Та обставина, що в процесі розгляду арбітражним судом спору сторони досягли 18.01.1995р. мирової угоди і АТ «Галичфарм» погодилося на вилучення земельної ділянки площею 0,30 га, не може бути підставою для висновку про наявність згоди землекористувача на вилучення 18.03.1994р. земельної ділянки площею 0,63 га.

Про відсутність такої згоди АТ «Галичфарм» свідчить і лист голови виконкому ОСОБА_6 селищної ради від 31.08.1994 р., у якому він просить до 01.10.1994 р. дати принципову згоду на вилучення земельної ділянки площею 0,63 га, яка була надана для будівництва спортивного комплексу в 1990 р. і в даний час не використовується (т. 1 а.с. 181а).

Зазначену вище ухвалу сесії ОСОБА_6 селищної ради від 18.03.1994 року АТ «Галичфарм» оскаржило до Арбітражного суду Львівської області.

Рішенням Арбітражного суду Львівської області від 18.01.1995р. у справі № 3/604 затверджено мирову угоду між АТ «Галичфарм» та ОСОБА_6 селищною радою. У рішенні зазначено, що відповідач вніс зміни в оскаржувану ухвалу від 18.03.1994р., відповідно до пропозиції позивача, на підставі чого сторони і уклали мирову угоду (т. 1 а.с. 25).

Ухвалою 4-тої сесії ОСОБА_6 селищної ради від 04.01.1995 року внесено зміни до по п.1 ухвали 16-ої сесії ОСОБА_6 селищної ради від 18.03.1994р., викладено п.1 в такій редакції: «Вилучити з користування оздоровчого табору «Конвалія» АТ «Галичфарм» земельну ділянку площею 0,30 га за згодою землекористувача». Дозволено АТ «Галичфарм» проектування і вибір земельної ділянки для спортивного майданчика на площі 0,70 га. в порядку, передбаченому законом до 01.05.1995 року, а також зобов»язано товариство подати документи для оформлення державного акту на землекористування до 01.03.1995 року (т. 1 а.с.28).

28.02.1995р. ОСОБА_6 селищною радою, на підставі рішення від 23.02.1995р. № 46, видано дитячому оздоровчому табору «Конвалія» АТ «Галичфарм» Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 3,5351 га (з врахуванням долучення контуру № 2) згідно з планом, для оздоровлення дітей та працівників АТ «Галичфарм» (т. 1 а.с.8-13).

Відповідно до ст. 73 ЗК України (в ред. 1990 року) до земель оздоровчого призначення належать земельні ділянки, що мають природні лікувальні фактори, сприятливі для організації профілактики та лікування. На землях оздоровчого призначення забороняється діяльність, що суперечить їх цільовому призначенню або може негативно впливати на природні лікувальні фактори цих земель.

Відтак, надана дитячому оздоровчому табору «Конвалія» АТ «Галичфарм» у постійне користування земельна ділянка, відносилася до категорії земель оздоровчого призначення, на неї розповсюджувалися спеціальні обмеження.

В свою чергу, після прийняття 18.03.1994 р. ОСОБА_6 селищною радою ухвали про вилучення з користування оздоровчого табору «Конвалія» Львівської фармацевтичної фабрики земельної ділянки площею 0,63 га, 24.05.1994 року виконавчий комітет ОСОБА_6 селищної ради ухвалив рішення № 180 про надання ОСОБА_4 у приватну власність земельної ділянки в смт. Брюховичі на вул. Високій загальною площею 0,0756 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель.

На підставі цього рішення 17.11.1994 р. ОСОБА_4 видано Державний акт на право приватної власності на землю серія JIB № 731112249, зареєстрований в книзі реєстрації державних актів за № 249 (а.с. 21-24).

Проведеною по справі судовою земельною-технічною експертизою (висновок № 804 від 28.10.2015 року) встановлено, що земельна ділянка площею 0,0756 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 згідно державного акту на право власності на землю серії ЛВ 731112249 від 17.11.1994 року, усією площею накладається (перетинається) із земельною ділянкою площею 3,5351 га, яка на праві постійного користування землею належить дитячому оздоровчому табору «Конвалія» АТ «Галичфарм», згідно державного акту на право постійного користування землею від 28.02.1995 року, площа накладання (перетинання) складає 0,0756 га (т. 2 а.с. 30-32).

У листі на адресу ПАТ «Галичфарм» № 822 від 03.06.2014 року селищний голова ОСОБА_7 повідомив, що відповідно до затвердженого рішенням ОСОБА_6 селищної ради №226 від 26.12.2003р. генерального плану смт. Брюховичі, земельна ділянка площею 3,5351га перебуває у постійному користуванні АТ «Галичфарм» і відповідно до умовних позначень відноситься до території закладів оздоровлення, відпочинку. Генеральний план смт. Брюховичі за 1994-1995 роки в приміщенні селищної ради відсутній (т. 1 а.с. 91).

Відповідно до ч. 3 ст. 73 ЗК України (в ред. 1990 року) з метою охорони природних лікувальних факторів земель оздоровчого призначення встановлюються округи санітарної охорони. У межах цих округів забороняється передавати земельні ділянки у

власність і надавати їх у користування, в тому числі в оренду, тим підприємствам, установам, організаціям і громадянам, діяльність яких є несумісною з охороною природних лікувальних властивостей та забезпеченням сприятливих умов для відпочинку населення.

Таким чином, в порушення вимог ст.ст. 27, 73 ЗК України (в ред. 1990 року) ОСОБА_6 селищна рада, вилучивши в АТ «Галичфарм» без згоди користувача земельну ділянку площею 0,63 га., фактично передала у приватну власність гр. ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0756 га із земель оздоровчого призначення, відтак оскаржувані рішення від 24.05.1994 року №180 та виданий на підставі вказаного рішення державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЛВ 731112249 на ім»я ОСОБА_4, суд першої інстанції правомірно визнав недійсними.

В свою чергу, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що внесені в ухвалу 16-ої сесії ОСОБА_6 селищної ради від 18.03.1994р. зміни відповідно до ухвали 4-ої сесії ОСОБА_6 селищної ради від 04.01.1995 року в частині вилучення з користування оздоровчого табору «Конвалія» АТ «Галичфарм» земельної ділянки площею 0,30га за згодою землекористувача та видача на підставі рішення селищної ради від 23.02.1995р. №46 дитячому оздоровчому табору «Конвалія» АТ «Галичфарм» Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою площею 3,5351га., є правомірним, відповідає діючим на той час вимогам законодавства, відтак суд підставно відмовив у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4

Будь яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, апелянтами не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Рішення відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, тому підстав для їх задоволення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

ОСОБА_8