Справа № 147/339/16-ц
Провадження № 2/147/235/16
08.04.2016 року смт. Тростянець
Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Савченко С.М.,
при секретарі Подолян Т.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Тростянець цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей та розірвання шлюбу,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом і просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 02.12.2007 року Олександрівською сільською радою Тростянецького району Вінницької області за актовим записом № 13, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, почуттів та поваги один до одного. Позивачка намагалася зберегти сімю, але відповідачу це не було потрібно, тому у 2014 році він покинув сімю. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти проживають з позивачем.
Крім того ткачук Ю.С., просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття.
Позивачка у судове засідання не зявилась, надіслала суду заяву у якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Позивачка також просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Ткачук».
Відповідач ОСОБА_2. в судове засідання повторно не зявився, хоча про місце та час розгляду справи був належним чином повідомлений, судовими повістками, направленими по місцю його реєстрації, заяви про розгляд справи за його відсутності не надіслав.
В силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу за наявними в ній доказами, відповідно до ч. 4 ст.169 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України взявши до уваги відсутність з боку позивача заперечень про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає за можливе ухвалити заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.
Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з розірванням шлюбу та стягнення аліментів.
Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
За правилами, встановленими ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
У судовому засіданні встановлено, що між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований 02.12.2007 року у Олександрівській сільській раді Тростянецького району Вінницької області, актовий запис № 13 (а.с.17).
За час спільного проживання у них народилася двоє дітей: син ОСОБА_3, 06.01.2009 року та дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7,8).
Позивач миритися не бажає, наполягає на розірванні шлюбу.
Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї, відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній (ч.ч. 1,3 ст.55 СК України).
Відповідно до ст. 112 СК України для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда інші обставини життя подружжя.
За ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини
З огляду на вищеназвані обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - існує формально, а тому підлягає розірванню.
Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на сина ОСОБА_3, 06.01.2009 року та дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року, дитина, враховуючи її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.
Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного Кодексу України.
Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.
Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов'язку тягне за собою встановлену законом відповідальність.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.
За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру частки аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки і відповідача, інші обставини, що мають істотне значення.
Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
З копії свідоцтв про народження серії І-АМ №128959 та серії І-АМ № 279038 видно, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 8,9).
Ці докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані з дотриманням закону, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються.
Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 слід стягувати. аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частки від його доходу, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на кожну дитину.
Суд вважає за необхідне роз'яснити, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
На підставі ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів підлягає обовязковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 551, 20 грн.
На підставі ст. ст. 10, 60, 88, 169, 197, 212, 213-215, 224 ЦПК України, керуючись ст. ст. 105, 110, 112 180, 181, 182, 183, 191, 192 Сімейного кодексу України, -
Шлюб, укладений між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - Базелян), ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований 02.12.2007 року Олександрівською сільською радою Тростянецького району Вінницької області за актовим записом №13 розірвати..
Після розірвання шлюбу позивачці за її згодою залишити прізвище - «Ткачук».
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН: НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6 Хабаровський Край, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_7 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з 01.03.2016 року і до досягнення дітьми повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. судових витрат, по сплаті нею судового збору при подачі позову до суду.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

За ст.228 ЦПК України заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: