Ухвала

іменем україни

16 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СавченкоВ.О., Касьяна О.П., Попович О.В., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання майна спільною сумісною власністю, за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 09 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя.

Позовні вимоги мотивував тим, що відповідачі перебуваючи у зареєстрованому шлюбі придбали жилий будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_1. На даний час відповідач ОСОБА_5 має перед ним боргові зобов'язання в розмірі 686621 грн 44 коп., що стягнуті на його користь згідно судового рішення. Проте відповідачі, з метою ухилення від виконання грошових зобов'язань, 16 липня 2013 року розірвали шлюб між собою та стверджують про відсутність у них спільного сумісного майна, за рахунок якого можливе примусове виконання рішення суду, у зв'язку з чим просив визнати вищезазначений жилий будинок та земельну ділянку спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 30 січня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано жилий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 09 жовтня 2015 року зазначене рішення районного суду скасовано й в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_7 просить рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції, що було помилково скасовано, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не встановлено.

Статтею 55 Конституції Українипередбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі ст. 15 ЦК Україникожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 16 ЦК Українипередбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та визначені способи такого захисту цивільних прав та інтересів судом.

У разі порушення права у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту, який залежить від виду порушення, тобто особа має право обирати той спосіб захисту, який відповідає характеру порушення її права чи інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК Українимайно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно зі ст. 392 ЦК Українивласник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 1 СК України, визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов'язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім'ї та родичів.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з того, що право звернення з вимогою про визнання права спільної сумісної власності подружжя, належить саме одному з подружжя, а відтак заявлені позивачем ОСОБА_4 позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції.

При цьому, судом апеляційної інстанції роз'яснено позивачу право на звернення до суду з вимогою про виділ частки боржника із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї в порядку ст. 366 ЦК України.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_7 на увагу не заслуговують та висновків суду не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що апеляційним судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Таким чином, оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_7 відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 09 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

О.П. Касьян

О.В.Попович