Справа № 381/1405/16-ц Головуючий у І інстанції Бутенко В. О.
Провадження № 22-ц/780/5161/16 Доповідач у 2 інстанції Ігнатченко Н. В.
Категорія 53 23.11.2016
УХВАЛА

Іменем України

23 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: Ігнатченко Н.В.,

суддів: Сушко Л.П., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря: Волинець Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Фастівської міської ради Київської області на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Фастівської міської ради Київської області, третя особа - комунальне підприємство «Фастівський міський ринок» Фастівської міської ради, про незаконне розірвання контракту та поновлення на роботі,

у с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 24 березня 2016 року на підставі розпорядження виконавчого комітету Фастівської міської ради № 78 його було звільнено з посади директора КП «Фастівський міський ринок» згідно п. 8 ст. 36 КЗпП України, яку він обіймав у відповідності до укладеного 21 жовтня 2011 року контракту з Фастівською міською радою.

Дане розпорядження прийнято за рекомендаціями рішення Фастівської міської ради від 29 січня 2016 року № 24-VІІІ-VІІ «Про звіт постійної комісії з питань комунальної власності та житлово-комунального господарства і розвитку самоврядування щодо діяльності КП Фастівської міської ради «Фастівський міський ринок» у зв'язку з порушенням вимог п. п. 17.1, 17.2, 17.3. контракту.

Позивач вважає, що припинення трудових відносин вчинено з порушенням умов контракту та всупереч вимог трудового законодавства, оскільки відсутній систематичний характер невиконання посадових обов'язків, покладених на нього контрактом. Крім того, його звільнили у період тимчасової непрацездатності без попередження про таке звільнення за два тижні.

У зв'язку з наведеним, ОСОБА_2 просив суд визнати незаконним та скасувати рішення Фастівської міської ради від 29 січня 2016 року № 24-VІІІ-VІІ та розпорядження виконавчого комітету Фастівської міської ради 24 березня 2016 року № 78, поновити його на займаній посаді та стягнути з Фастівської міської ради 10 000 грн. завданої моральної шкоди.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження виконавчого комітету Фастівської міської ради 24 березня 2016 року № 78 «Про дострокове розірвання контракту з директором КП Фастівської міської ради «Фастівський міський ринок»» ОСОБА_2 Поновлено ОСОБА_2 на посаді директора КП Фастівської міської ради «Фастівський міський ринок», як такого, що був звільнений незаконно. Стягнуто з Фастівської міської ради на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 500 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про скасування заходів забезпечення позову та про розподіл судових витрат. Допущено негайне виконання рішення суду в порядку ст. 367 ЦПК України в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді директора КП Фастівської міської ради «Фастівський міський ринок».

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення , яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права рішення суду без змін. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно із Статутом, затвердженим рішенням Фастівської міської ради від 29 липня 2009 року № 2-LV-V, КП «Фастівський міський ринок» утворено в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності територіальної громади м. Фастів. Метою діяльності підприємства є отримання прибутку, створення необхідних умов для повного задоволення потреб населення у товарах промислової групи, продуктами харчування, сільськогосподарської продукції, сировини та продуктах їх переробки непродовольчих товарах та інших продуктах, товарах і послугах; розширення товарного асортименту високоякісних товарів за рахунок оптимального використання місцевих товарно-сировинних та матеріально-технічних ресурсів; створення для продавців і покупців належних умов у процесі купівлі-продажу товарів за цінам, що складаються залежно від попиту та пропозиції; здійснення заходів з розвитку та удосконалення методів торговельного обслуговування населення, впровадження прогресивних технологій товарообігу.

Судом встановлено, що 21 жовтня 2011 року між ОСОБА_2 та Фастівською міською радою було укладено контракт, відповідно до якого позивача призначено на посаду директора КП «Фастівський міський ринок» терміном на 3 роки.

На підставі контракту виникли трудові відносини між директором та засновником підприємства Фастівською міською радою (п. 2).

Відповідно до п. 35 контракту якщо жодна із сторін не попередить в письмовій формі іншу сторону про припинення його дії не менше ніж за 1 місяць до закінчення строку договору, цей контракт автоматично продовжується на кожний наступний рік на тих самих умовах.

Рішенням Фастівської міської ради від 29 січня 2016 року № 24-VІІІ-VІІ «Про звіт постійної комісії з питань комунальної власності та житлово-комунального господарства і розвитку самоврядування щодо діяльності КП Фастівської міської ради «Фастівський міський ринок» згідно проведеної перевірки роботу позивача визнано незадовільною та рекомендовано відповідачу розірвати контракт з директором КП «Фастівський міський ринок».

Розпорядженням виконавчого комітету Фастівської міської ради від 24 березня 2016 року № 78 «Про дострокове розірвання контракту з директором КП Фастівської міської ради «Фастівський міський ринок» позивача було звільнено з посади директора КП «Фастівський міський ринок» згідно п. 8 ст. 36 КЗпП України.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що дострокове розірвання контракту відбулось з порушенням встановленого порядку, оскільки позивача не було попереджено про звільнення за два тижні як це передбачено п. 22 Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року № 170 «Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно із п. 8 ст. 36 КЗпП України підставами для припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичків, при укладенні контракту закон надав право сторонам самим встановлювати їх права, обов'язки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами Кодексу законів про працю України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору.

Відповідно до п. 29 укладеного між сторонами контракту до закінчення терміну дії контракту, директор може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Фастівського міського голови:

а) у разі систематичного невиконання директором без поважних причин обов'язків, покладених на нього цим контрактом, статутом підприємства, рішень Фастівської міської ради і міського голови;

б) у разі одноразового грубого порушення директором законодавства чи обов'язків, передбачених контактом, в результаті чого підприємству нанесено збитки;

в) у разі невиконання підприємством зобов'язань перед бюджетом та пенсійним фондом щодо сплати податків, зборів та обов'язкових платежів, а також невиконання підприємством зобов'язань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати;

г) у разі неподання Фастівському міському голові на затвердження річного фінансового плану підприємства або звітності про виконання показників ефективності використання майна і прибутку підприємства, передбачених контрактом;

д) у разі несплати реструктурованої податкової заборгованості протягом трьох місяців при наявності вини директора;

є) за поданням службових осіб органів державного нагляду за охороною праці у разі систематичних порушень вимог чинного законодавства з питань охорони праці;

ж) у разі допущення зростання обсягів простроченої кредиторської та дебіторської заборгованості;

з) з інших підстав, передбачених законодавством.

Як зазначено у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України (з наступними змінами) «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9, вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 8 ст. 36 КЗпП України, судді повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір за наявності умов, визначених сторонами у контракті для його розірвання.

З матеріалів справи вбачається, що звільнення позивача за п. 8 ст. 36 КЗпП України відбулося у зв'язку з систематичним неналежним виконанням зобов'язань, які встановленні у п. п. 17.1, 17.2, 17.3. контракту та п. 4.1. Статуту.

Разом з тим, як передбачено в п. 22 Положенням про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 19 березня 1994 року № 170 (зі змінами), у разі невиконання або неналежного виконання сторонами зобов'язань, передбачених у контракті, його може бути достроково розірвано з попередженням відповідної сторони за два тижні.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в ст. 7 Конвенції МОП № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року, трудові відносини з працівником не припиняються з причин, пов'язаних з його поведінкою або роботою, доти, доки йому не нададуть можливість захищатись у зв'язку з висунутими проти нього звинуваченнями, крім випадків, коли від роботодавця не можна обґрунтовано чекати надання працівникові такої можливості.

Згідно із рекомендаціями щодо припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця № 166, які надані Генеральною конференцією Міжнародної організації праці, що була скликана 2 червня 1982 року в Женеві Адміністративною радою Міжнародного бюро праці та є доповненням до Конвенції МОП № 158, роботодавець повинен письмово повідомити працівника про рішення припинити з ним трудові відносини (ст. 12).

Встановивши, що Фастівська міська рада не повідомила ОСОБА_2 про розірвання контракту у зв'язку з неналежним виконанням посадових обов'язків за два тижні до прийняття оскаржуваного розпорядження, чим позбавила його права надати пояснення та докази на спростування висунутих обвинувачень, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що звільнення позивача із займаної посади є передчасним, а прийняття відповідачем розпорядження порушує конституційне право позивача права на працю.

Судом першої інстанції правильно застосовано Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 19 березня 1994 року № 170 (зі змінами), оскільки позивач прийнятий на роботу на підприємство комунальної форми власності, а посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року № 203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності» є безпідставними.

Крім того, розпорядження виконавчого комітету Фастівської міської ради від 24 березня 2016 року № 78 не місить обґрунтованих посилань в чому полягає систематичність невиконання позивачем своїх посадових обов'язків, які слугували підставою для припинення трудових відносин сторін, чи вживалися до нього заходи дисциплінарного характеру та чи попереджався позивач про недопущення порушень умов контракту та положень Статуту підприємства.

Відповідно до ст. ст. 7, 8 вищевказаних рекомендацій трудові відносини з працівником не повинні припинятись у зв'язку з провиною, яка відповідно до національних законодавства або практики була б підставою для припинення трудових відносин лише за одно - чи багаторазового повторення, якщо тільки роботодавець не зробив працівникові відповідного письмового попередження.

Трудові відносини з працівником не повинні припинятись у зв'язку з незадовільним виконанням ним професійних обов'язків, якщо тільки роботодавець відповідним чином не вказав йому на це й письмово не попередив його і якщо тільки працівник надалі незадовільно виконує свої обов'язки після закінчення розумного строку, встановленого для виправлення становища.

Ураховуючи вимоги ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Враховуючи наведене, а також вимоги ст. ст. 235, 237-1 КЗпП України, слід дійти висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено наявність правових підстав для поновлення позивача на посаді директора КП «Фастівський міський ринок» й відшкодування моральної шкоди та обґрунтовано визначено розмір шкоди у 500 грн., що підлягає до стягнення з Фастівської міської ради.

Отже, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 11, 60, 61, 212 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307-308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Фастівської міської ради Київської області відхилити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: Л.П. Сушко

В.О. Фінагєєв