АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/883/16 Справа № 200/1532/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Гайдук В.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Калиновського А.Б., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи Третя дніпропетровська державна нотаріальна контора, Дніпропетровська міська рада, про встановлення факту та визнання спадкоємцем,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому посилався на те, що з 2008 року він проживав з ОСОБА_4, яка у жовтні 2013 року померла і після її смерті відкрилася спадщина на частину домоволодіння № 6 по вул. Канатна у м. Дніпропетровську. Оскільки він вважає себе спадкоємцем четвертої черги за законом, ОСОБА_3 просив встановити факт його проживання із спадкодавцем ОСОБА_4 однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, а саме з 2008 року по 06 жовтня 2013 року та визнати його спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 06 жовтня 2013 року (а.с. 18-19).

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року позовні вимоги було задоволено. Встановлено факт проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлою 06 жовтня 2013 року, однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, а саме з 2008 року по 06 жовтня 2013 року.

Визнано ОСОБА_3 спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 06 жовтня 2013 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені витрати по справі - сплачений судовий збір у сумі 243,60 грн. (а.с. 70-75).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні судового рішення, у звязку з чим ставить питання про його скасування з прийняттям нового про відмову у задоволені позову (а.с. 82-84).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, пославшись на покази свідків, виходив з того, що позивачем доведено факт проживання однією сім'єю зі спадкодавцем не менше пяти років до часу відкриття спадщини.

Однак, погодитись з таким висновком місцевого суду не можна.

За ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають спільні права та обовязки.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Веховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 померла 06 жовтня 2013 року (а.с. 34).

Із заявами про прийняття спадщини після її смерті звернулись ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 32, 38).

Постановою від 23 травня 2014 року ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4, в звязку з ненаданням доказів родинних відносин та правовстановлюючих документів на спадщину (а.с. 43).

Для підтвердження проживання однією сімєю необхідно підтвердити факт ведення спільного господарства зі спадкодавцями, наявність спільного бюджету, піклування та підтримку один одного морально і матеріально.

Між тим, в матеріалах справи відсутні докази підтверджуючі спільне проживання позивача зі спадкодавцем, час спільного проживання, що вони були повязані між собою спільним побутом, та що зазначений пятирічний строк виповнився на момент відкриття спадщини, оскільки свідки позивача показували, що позивач з ОСОБА_4 почали проживати з 2008 року, тоді як свідки відповідача зазначали по їх проживання з травня 2012 року.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

З оглянутих в судовому засіданні апеляційної інстанції медичної карти ОСОБА_4 вбачається, що вона почала обстежуватись та лікуватись у КЗ «ДЦПМСД №6», зазначаючи при цьому адресу свого проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 лише з листопада 2012 року. За даними медичної картки наданої Комунальним закладом «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 7» ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, зверталась за медичною допомогою у грудні 2009 року травні 2010 року у звязку з переломом правого плечового суглобу та в квітні, травні 2011 року з приводу підвищеного тиску, при цьому зазначила адресу проживання ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до заяви від 31.10.2015 та довідки № 1002 від 31.10.2015 квартального комітету № 2 вулиці Канатна в м. Дніпропетровську ОСОБА_4 до весни 2012 року проживала за своєю адресою АДРЕСА_1. (а.с.85,86)

Таким чином, колегія суддів, приходить до висновку, що позивач не надав належних доказів проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, а тому не можна вважати його спадкоємцем четвертої черги за законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішенням, яким у задоволені позову відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту та визнання спадкоємцем відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: