Справа № 742/2077/15-ц Провадження № 22-ц/795/45/2016 Головуючий у I інстанції Бездідько В. М. Доповідач - Мамонова О. Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Висоцької Н.В., Губар В.С.

при секретарі: Козлачковій Ю.В.

з участю: адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, Прилуцької міської ради Чернігівської області про скасування рішення, визнання недійсним правочину, скасування державного акта на право власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 жовтня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено повністю.

Визнано недійсним рішення 61 сесії 5 скликання Прилуцької міської ради Чернігівської області від 28 травня 2009 року в частині передачі у власність ОСОБА_6 земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель по вулиці Трубарівській, 57 в місті Прилуки Чернігівської області.

Визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:0196, по вулиці Трубарівській, 57 в місті Прилуки Чернігівської області серії ЯН №516271, виданого на імя ОСОБА_6

Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0196, по вулиці Трубарівській, 57 в місті Прилуки Чернігівської області, укладений 04 березня 2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0196, по вулиці Трубарівській, 57 в місті Прилуки Чернігівської області, укладений 11 грудня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3

Визнано недійсним рішення 35 сесії 6 скликання Прилуцької міської ради від 30 серпня 2012 року в частині передачі у власність ОСОБА_4 земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель по вулиці Трубарівській, 59 в місті Прилуки Чернігівської області, площею 548кв.м.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності від 22 березня 2013 року на нерухоме майно земельну ділянку по вулиці Трубарівській, 59 в місті Прилуки Чернігівської області, кадастровий номер :02:001:0302.

Зобовязано ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_4 перешкод у користуванні частиною земельної ділянки розміром 30,9м х 3,5м по вулиці Трубарівській, 59 в місті Прилуки Чернігівської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що під час оформлення права власності як на земельну ділянку площею 639 кв.м по вул. Трубарівській, 57, так і площею 548 кв.м. по вул. Трубарівській, 59 в м. Прилуки позивач ОСОБА_4 був обізнаний про їх розміри та конфігурацію, оскільки оформлення права власності на земельну ділянку передбачає оформлення технічної документації, яка включає в себе погодження всіх меж між суміжними землекористувачами, у тому числі і між садибою №59, тобто з позивачем, про що зазначено в державному акті.

Заявниця наполягає на тому, що позивачем пропущений строк позовної давності щодо позовних вимог про визнання недійсним рішення 61 сесії 5 скликання Прилуцької міської ради від 28.05.2009 року в частині передачі у власність ОСОБА_6 земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель по вул. Трубарівська, 57 в м. Прилуки, про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0196 по вул. Трубарівська, 57 в м. Прилуки серія ЯН №516271, виданого на імя ОСОБА_6 від 02.11.2009 року, про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0196 по вул. Трубарівській, 57 в м. Прилуки, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від 04.03.2011 року.

Заявниця вважає, що жодних правових підстав для визнання договору дарування земельної ділянки від 04 березня 2011 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11 грудня 2013 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не було, тому суд незаконно визнав вказані угоди недійсними.

Заявниця звертає увагу на те, що судом не враховано, що земельну ділянку було придбано нею у період шлюбу і на її придбання чоловіком ОСОБА_7 надавалася згода на укладення такого правочину, але він не був залучений судом в якості співвідповідача, чим порушено його право на 1/2 частину земельної ділянки.

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_3 та залишити без змін рішення районного суду.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_2, який просив задовольнити скаргу, представника позивача - адвоката ОСОБА_1, який вважав рішення законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_4 набув право користування спірною земельною ділянкою правомірно і цього права у встановленому законом порядку не був позбавлений, а тому рішенням Прилуцької міської ради від 28 травня 2009 року ОСОБА_6 неправомірно видано державний акт на право власності на земельну ділянку з урахуванням проходу з вул. Трубарівська м. Прилуки до земельної ділянки №59 шириною 3,5 м та довжиною 30,9 м.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом по справі встановлено, що позивач ОСОБА_4 є сином ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про народження, та внуком ОСОБА_6 (а.с.16).

18 жовтня 1974 року виконком Прилуцької міської Ради депутатів трудящих виділив ОСОБА_8 у безстрокове користування земельну ділянку по вул. Трубарівській, 41-б в м. Прилуки площею 600 м.кв. ( за рахунок садиби по вул. Трубарівській, 41-а), згідно якого забудовнику необхідно було вимостити камінням заїзд у двір завширшки 3,5 м. (а.с.17-18).

18 жовтня 1974 року складено акт про те, що Прилуцьким міським технічним бюро архітектури здійснено в натурі відвід земельної ділянки загальною площею 600 кв.м. у користування ОСОБА_8 (а.с.20).

Згідно плану земельної ділянки і червоних ліній забудови від 18 жовтня 1974 року ОСОБА_8 виділялась земельна ділянка площею 600 кв.м. по вул. Трубарівській,41-б в м. Прилуки з урахуванням проїзду до вул. Трубарівська розміром 30м х 3,5м (а.с.21).

ОСОБА_8 здійснив будівництво житлового будинку з господарськими будівлями на виділеній йому земельній ділянці.

На даний час адреса домоволодінь змінена по вул. Трубарівській, 41-а на вул. Трубарівська, 57, а по вул. Трубарівська, 41-б на вул. Трубарівська, 59.

21 червня 1994 року ОСОБА_8 помер (а.с.15) та не оформив право власності на житловий будинок.

Рішенням 61 сесії 5 скликання Прилуцької міської ради «Про передачу земельних ділянок у власність» №8 від 28 травня 2009 року ОСОБА_6 передано у власність земельну ділянку по вул. Трубарівській, 57 в м. Прилуки площею 639 кв.м. (а.с.28).

04 листопада 2009 року ОСОБА_6 видано державний акт серії ЯИ №516271 на право власності на земельну ділянку площею 0,0639 га по вул. Трубарівська, 57 в м. Прилуки. (а.с.52)

04 березня 2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 укладено договір дарування земельної ділянки, за яким дарувальник ОСОБА_6 безоплатно передав у власність обдарованій ОСОБА_5 земельну ділянку по вул. Трубарівська, 57 в м. Прилуки площею 0,0639 га. (а.с.53-54).

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 травня 2011 року визнано за позивачем ОСОБА_4 права та обовязки забудовника на житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами за адресою: м. Прилуки, вул. Трубарівська, буд. 59 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8, який помер 20 червня 1994 року (а.с.23).

07 вересня 2011 року помер ОСОБА_6 (а.с.118).

Рішенням 35 сесії 6 скликання Прилуцької міської ради №20 від 30 серпня 2012 року «Про передачу земельних ділянок у власність» ОСОБА_4 передано у власність земельну ділянку по вул. Трубарівській,59 в м. Прилуках площею 548 кв.м. (а.с.14), а 22.03.2012 року на вказану земельну ділянку останньому видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно (а.с.12).

11 грудня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, за яким продавець ОСОБА_5 продала покупцю ОСОБА_3 земельну ділянку по вул. Трубарівська, 57 в м. Прилуки площею 0,0639 га. (а.с.29-30).

Згідно з п. а ч. 3 ст. 116 ЗК України (у редакції чинній на день виникнення спірних правовідносин) безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Частиною 5 вказаної статті встановлено, що надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні іншої особи, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 118 ЗК України (у редакції чинній на день виникнення спірних правовідносин) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.. 122 цього кодексу.

Відповідно до пп. а, б ст. 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою, зокрема, є добровільна відмова від права користування земельною ділянко, вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Частиною 1 ст. 155 ЗК України визначено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

За результатами судової земельно-технічної експертизи №С-234, проведеної 31 липня 2015 року Чернігівською регіональною торгово-промисловою палатою встановлено, що конфігурація, розміри, площа земельної ділянки по вул. Трубарівська, 57 та 59 в м. Прилуки не відповідають правовстановлюючим документам на право власності на земельну ділянку (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯН №516271) та правовстановлюючим документам на право користування земельною ділянкою. Невідповідність існує у тому, що відсутній прохід (проїзд) до земельної ділянки №59 з вул. Трубарівська м. Прилуки. У державному акті на право власності на земельну ділянку серія №ЯИ 516271 від 04.11.2009 року, який наданий ОСОБА_6 на підставі рішення 31 сесії 5 скликання Прилуцької міської ради №8 від 28.05.2009 року була включена площа проходу (проїзду) до земельної ділянки №59 по вул. Трубарівська м. Прилуки, тобто на плані меж земельної ділянки праворуч уздовж лінії межі від Г до А шириною 3,5 м., довжиною 30,90 м. повинен існувати прохід (проїзд) з вул. Трубарівська до будинку №59 (а.с.66-69).

З викладеного вище вбачається, що позивач ОСОБА_4 на даний час є власником земельної ділянки №59 по вул. Трубарівська в м. Прилуки площею 548 кв.м, розміри та конфігурація якої не відповідають земельній ділянці, яка була надана у безстрокове користування за життя його батьку ОСОБА_8 згідно договору №87 від 18.10.1974 року площею 600 кв.м. ОСОБА_6 на підставі рішення 31 сесії 5 скликання Прилуцької міської ради №8 від 28.05.2009 року був виданий державний акт серії №ЯИ 516271 від 04.11.2009 року на право власності на земельну ділянку №57 по вул. Трубарівська, 57 в м. Прилуки, до якого вже була включена площа земельної ділянки № 59, а саме заїзд 3,5 м на 30,9 м, який у встановленому законом порядку не вилучався із користування ОСОБА_8

При цьому за висновками судової земельно-технічної експертизи №С-234 від 31 липня 2015 року на день проведення обстеження взагалі відсутній прохід (проїзд) до земельної ділянки №59 з вул. Трубарівська в м. Прилуки, що суперечить і не відповідає як договору №87 від 18.10.1974 року, так і вимогам п.3.22 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», за якими до житлових будинків слід передбачати проїзди завширшки 3,5 м., на відстані не ближче 5 м від стіни, придатні для проїзду пожежних машин.

На підставі вищезазначеного, районний суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги ОСОБА_4 в частині визнання недійсним рішення 61 сесії 5 скликання Прилуцької міської ради Чернігівської області від 28 травня 2009 року в частині передачі у власність ОСОБА_6 земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель по вулиці Трубарівській, 57 в місті Прилуки Чернігівської області та визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:0196, по вулиці Трубарівській, 57 в місті Прилуки Чернігівської області серії ЯН №516271, виданого на імя ОСОБА_6

Твердження заявниці про відсутність правових підстав для визнання договору дарування земельної ділянки від 04 березня 2011 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11 грудня 2013 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 недійсними не заслуговують на увагу зважаючи на те, що спірний заїзд 3,5 м на 30,9 м, який виділявся у користування померлому ОСОБА_8 згідно договору №87 від 18.10.1974 року, а згодом право користування яким перейшло до позивача, із володіння та користування позивача ОСОБА_4 не вибував, а тому право останнього на цю ділянку підлягає захисту в обраний ним спосіб з використанням правового механізму, передбаченого приписами ст. ст. 203, 215 ЦК України, а не шляхом предявлення віндикаційного позову.

Також не є обґрунтованими доводи заявниці про пропуск позивачем строку позовної давності, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

ОСОБА_4 пояснив, що він безперешкодно користувався проходом до своєї земельної ділянки, а саме спірною частиною земельної ділянки 30,9 м х 3,5 м по вул. Трубарівській, 59 в м. Прилуки та вважав, що це ділянка спільного користування, належить власникам будинку №57 і №59, тобто є загальним проходом, оскільки до весни 2015 року, до моменту створення йому перешкод з боку ОСОБА_3, безперешкодно користувався проходом до своєї земельної ділянки. ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечувала факту створення нею перешкод ОСОБА_4 у користуванні спірним проходом, посилаючись на те, що вона є його власником. Допитаний в ході розгляду справи в суді першої інстанції в якості свідка ОСОБА_9 пояснив, що раніше існував прохід до будинку №59 по вул. Трубарівська м. Прилуки, але з кінця грудня 2014 року такого проходу немає та позивач ОСОБА_4 проходить до свого будинку через город сусіда.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що початок строку позовної давності по даній справі розпочався з моменту створення ОСОБА_4 перешкод з боку ОСОБА_3 у користуванні частиною земельної ділянки розміром 30,9 м х 3,5 м. по вул. Трубарівській, 59 в м. Прилуки, а саме з початку весни 2015 року.

Посилання ОСОБА_3 у апеляційній скарзі на обізнаність позивача про розміри та конфігурацію земельних ділянок №№ 57, 59 по вул. Трубарівській з моменту підпису ним актів погодження меж при складанні технічної документації до Державних актів на право приватної власності на вказані земельні ділянки, апеляційним судом не беруться до уваги зважаючи на вищевикладені обставини.

Посилання заявниці на неврахування судом того, що земельну ділянку було придбано нею у період шлюбу і на її придбання чоловіком ОСОБА_7 надавалася згода на укладення такого правочину, але він не був залучений судом в якості співвідповідача, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки стороною оспорюваного договору є відповідачка ОСОБА_3

За викладених обставин, рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: