Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/474/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дуковський О. Л.
УХВАЛА

Іменем України

02.03.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Єгорової С.М., Письменного О.А.

за участю секретаря: Лазаренко-Шаповалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Добровелечківського районного суду Кіровоградської області від 25 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Влада-Агро», треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Реєстраційна служба Новоукраїнського районного управління юстиції Кіровоградської області, Олександрівська сільська рада Добровелечківського району Кіровоградської області, Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградської області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування його державної реєстрації,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Влада-Агро», треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Реєстраційна служба Новоукраїнського районного управління юстиції Кіровоградської області, Олександрівська сільська рада Добровелечківського району Кіровоградської області, Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградської області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування його державної реєстрації.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що після смерті бабусі ОСОБА_3, яка померла 24 березня 2015 року отримав у спадщину за заповітом земельну ділянку № 168, загальною площею 6, 2189 га, яка розташована на території Олександрівської сільської ради, Добровелечківського району, Кіровоградської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом № 57985250 від 25 вересня 2015 року, зареєстрованим в реєстрі № 1814.

03 березня 2015 року за 21 день до смерті між ОСОБА_3 та ТОВ «Влада-Агро» був укладений договір оренди земельної ділянки № 168, кадастровий номер :02:000:0168, загальною площею 6, 2189 га. На момент підписання договору строком на 10 років, орендодавцю було 86 років. А тому ОСОБА_2 зазначав те, що підпис на договорі оренди земельної ділянки не може належати ОСОБА_3 так, як за віком та станом здоровя вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

Позивач послався на те, що посвідчення підпису ОСОБА_3 відбулося 03 березня 2015 року секретарем Олександрівської сільської ради Добровелечківського району Кіровоградської області з порушенням вимог ст. 52 Закону України «Про нотаріат». Крім того договір оренди землі зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в Реєстраційній службі Новоукраїнського районного управління юстиції Кіровоградської області 18 березня 2015 року № 9080474.

Рішенням Добровелечківського районного суду Кіровоградської області від 25 грудня 2015 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції взяв до уваги, що згідно державного акта на право приватної власності на землю серія КР № :02:00:168 ОСОБА_3 була власником земельної ділянки, площею 6,22 га, яка розташована на території Олександрівської сільської ради Добровелечківського району Кіровоградської області. (а.с. 8).

Згідно свідоцтва про смерть від 24.03.2015 року серії І-ОЛ № 203342, встановлено, що ОСОБА_3 померла 24.03.2015 року. ( а.с. 11).

ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом серія НАР 823157 від 25.09.2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 181 набув право власності на вищевказану земельну ділянку шляхом прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3

03 березня 205 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Влада-Агро» був укладений договір оренди земельної ділянки строком на 10 років, який посвідчений секретарем Олександрівської сільської ради Добровелечківського району Кіровоградської області, зареєстрований в Реєстраційній службі Добровелечківського району Кіровоградської області від 18.03.2015 року за № 90804474.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, актами цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підстави недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, ч. 5-6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 13 Закону України Про оренду землі договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з вимогами ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до положень ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов.

Частиною першою статті 20 Закону України Про оренду землі (далі - Закон) у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ст. 18 цього Закону договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Отже, учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми.

Разом із тим цивільні права та обовязки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення учасників при укладенні спірного договору, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Волевиявлення є важливими чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, установленою статтею 627 ЦК України.

Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідків.

Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що правові підстави для розірвання спірного договору оренди землі між сторонами по справі відсутні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що рішення суду ухвалене з порушенням норм права. В ході апеляційного розгляду справи позивачу було розяснено право подання клопотання про призначення судової медичної експертизи, але таких клопотань від ОСОБА_2 не надійшло.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. 304, ст. 307, ст. 312, ст. 313, ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Добровелечківського районного суду Кіровоградської області від 25 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя

Судді: