З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 грудня 2016 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
Головуючого - судді Сидоренко І.О.
при секретарі - Рудь Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 11 Слов'янського міськрайонного суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини без згоди батька, -
До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини без згоди батька. Дана позовна заява мотивована тим, що позивач ОСОБА_1 з 2002 року перебувала в цивільному шлюбі з ОСОБА_2 В 2003 році у них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З 2004 року стосунки між сторонами були припинені, дитина залишилась жити з позивачем, яка утримує її матеріально, піклується про здоров'я, фізичний та духовний розвиток. В 2005 році позивач звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з відповідача на утримання сина. Протягом десяти років відповідач дитиною не цікавився, не приймав участі у вихованні та догляді за нею. З 2010 року позивач аліменти не отримує, що підтверджується довідкою ДВС та довідкою УСЗН, де вона знаходиться на обліку та отримує допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів. На даний час місце проживання відповідача невідоме. У зв'язку з цим неможливо отримати його нотаріальну згоду на виїзд дитини на тимчасово неконтрольовану територію.
У зв'язку зі складною ситуацією в державі та проведенням на території Донецької та Луганської областей АТО, позивач з сином покинули своє місце проживання з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту та збереження свого життя та життя дитини. Позивач разом з сином перемістилась до АДРЕСА_2, що підтверджується відповідною довідкою.
На тимчасово непідконтрольній території у м. Горлівка в них залишилось житло, яке необхідно періодично відвідувати і проводити обстеження і ремонт комунікацій. Оскільки у позивача немає іншого житла, то при неможливості оплачувати орендоване житло, у неї може з'явитися необхідність повернутися до попереднього місця проживання у м. Горлівку, щоб не залишитися разом з дитиною на вулиці. Також на території, яка тимчасово непідконтрольна українській владі, проживає близький родич дитини - бабуся, ОСОБА_4, яку позивач разом з сином мають намір відвідати.
Просить суд надати їй дозвіл на вивіз дитини - сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 без дозволу та супроводу батька ОСОБА_2 на неконтрольовану територію України (територію проведення антитерористичної операції) на період часу до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, відповідно до якої просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, зв'язку з чим, суд відповідно до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, виданого Горлівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3, батьком якого є ОСОБА_2, матір'ю - ОСОБА_1.
Рішенням Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 18.05.2006 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 08.02.2005 року та о досягнення дитиною повноліття.

Згідно з довідкою ЗОШ №10 Мирноградської міської ради №22 від 23.09.2016 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається в 8-Б класі даного закладу. Батько дитини, ОСОБА_2, протягом навчальних років школу не відвідував, вихованням сина не займався.

Відповідно до довідки про отримання (не отримання) аліментів Калінінського ВДВС Горлівського МУЮ №257 від 16.06.2015 року за наявними у ЄДРВП відомостями за період з грудня 2014 року по травень 2015 року стягувачем, ОСОБА_1, кошти по аліментах не отримано.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в УСЗН Димитрівської міської ради та отримує допомогу в зв'язку з ухиленням батька дитини від сплати аліментів на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою про отримання (неотримання) допомоги №2858 від 18.05.2016 року.

Відповідно до довідки КП «Горлівське міське БТІ» від 26.05.2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому міської ради №436 від 20.04.2011 року є співвласниками квартири АДРЕСА_1.

На теперішній час ОСОБА_1 та ОСОБА_3 взяті на облік як особи, переміщені з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО та проживають в АДРЕСА_2, що підтверджується довідкою УСЗН Димитрівської міської ради № від 22.04.2015 року.

При вирішенні питання про можливість надати позивачці дозвіл на вивезення дитини суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 33 Конституції України, Кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними.

Статтею ст. 141 Сімейного кодексу України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Підпунктом 2 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідченої копії, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину.

За змістом Декларації про загальні засади державної політики України стосовно сім'ї та жінок, затвердженої Постановою Верховної Ради № 475-XIV від 05.03.1999 року, держава захищає материнство та дитинство і визнає пріоритетність інтересів матері та дитини в суспільстві та забезпечує неухильне додержання законодавства України та норм міжнародного права стосовно сім'ї та жінок.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитина може бути розлучена з матір'ю лише у винятковій ситуації.

Статтею 3 «Конвенції про права дитини» встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач безпідставно відмовляється надати в передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд малолітнього ОСОБА_3 для відвідування рідної бабусі, яка проживає на території, яка тимчасово не контролюються українською владою у Луганській та Донецькій областях (території проведення антитерористичної операції).

При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які б спростовували доводи позивача.

Отже, проаналізувавши фактичні обставини справи, виходячи з вищенаведених норм матеріального права та керуючись принципом 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, відповідно до якого дитина може бути розлучена з матір'ю лише у винятковій ситуації, суд вважає, що надання дозволу позивачці на вивіз дитини ОСОБА_3 за межі України без дозволу його батька ОСОБА_2 права відповідача відносно дитини не порушить та буде таким, що відповідає інтересам дитини, що є підставою для задоволення даного позову.

Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 551,20 грн. та витрати у зв'язку з повідомленням відповідача про слухання справи у сумі 420,00 грн., що підтверджено відповідними платіжними дорученнями.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 313 ЦК України, ст. 141 Сімейного Кодексу України, ст. 4 ЗУ "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", ст. 3 «Конвенції про права дитини», принципу 6 Декларації прав дитини, пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 79, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини без згоди батька - задовольнити.

Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, дозвіл на вивіз та ввіз дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, без дозволу та супроводу батька ОСОБА_2, на неконтрольовану територію України (територію проведення антитерористичної операції) на період часу до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2, судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп. та витрати у зв'язку з повідомленням відповідача про слухання справи у сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом шляхом подання письмової заяви відповідачем до Слов'янського міськрайонного суду протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду І.О.Сидоренко