АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/3306/15-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22ц/774/1023/К/16 інстанції -Мхітарян С.С.
Категорія № 27 (1) Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Ляховської І.Є.

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

із секретарем - Петренко К.І.,

за участю - представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24 лютого 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулось до ОСОБА_3 з позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 22 березня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» (далі - ТОВ «ПростоФінанс») та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 0, відповідно до умов якого відповідач отримала кредитні кошти в розмірі 16757,00 грн. Згідно з графіком платежів у період з 10 квітня 2008 року по 10 березня 2010 року вона повинна була сплачувати суму в розмірі 1170 грн. 83 коп. щомісяця. 18 травня 2012 року ТОВ «ПростоФінанс» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Кредитні ініціативи». У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе за кредитним договором зобов'язань станом на 10 березня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 47 967,41 грн., у тому числі: за кредитом - 16 091 грн. 67 коп., за відсотками - 3 029 грн. 43 коп., за комісією - 24398 грн. 08 коп., а також штраф у розмірі 4448,23грн., яку разом із судовими витратами позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24 лютого 2016 року в задоволенні позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог, посилаючись на неврахування судом умов кредитного договору, згідно з якими договір діє до повного його виконання, а припинення зобов'язань за ним здійснюється відповідно до діючого законодавства. У зв'язку із чим вважає, що суд помилково застосував до спірних правовідносин строк позовної давності.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції представник позивача Курдюмов М.М., повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення із штрих кодовим ідентифікатором № 433.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечувала, просила залишити рішення суду без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що 22 березня 2008 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 0, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 16757,00 грн. та зобов'язалась в порядку та на умовах, визначених цим договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 5% на рік, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі, в тому числі щомісячну комісію за управління кредитом у розмірі 2,6%.

Згідно з графіком платежів у період з 10 квітня 2008 року по 10 березня 2010 року ОСОБА_3 повинна була сплатити 24 платежі в розмірі 1170 грн. 83 коп. кожний (а.с. 5-6,7).

18 травня 2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого ТОВ «ПростоФінанс» відступило ТОВ "Кредитні ініціативи" свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, перелік яких міститься в додатку № 1 до даного договору, в тому числі по кредитному договору, укладеному із ОСОБА_3 (а.с 10-14).

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе за кредитним договором зобов'язань станом на 10 березня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 47 967,41 грн., в тому числі: за кредитом - 16 091 грн. 67 коп., за відсотками - 3 029 грн. 43 коп., за комісією - 24398 грн. 08 коп., а також штраф у розмірі 4448,23грн. (а.с. 21).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем пропущено строк позовної давності, тому його вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.251, ч.1 ст.252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Такого договору між сторонами укладено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася, або могла довідатися про порушення свого права, або про особу, яка його порушила.

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

Отже, початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Із матеріалів справи убачається, що згідно з п. 2.5, п.3.1 укладеного сторонами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним.

Згідно з графіком платежів до кредитного договору № 0 від 22 березня 2008 року, укладеного між ТОВ «ПростоФінанс» та ОСОБА_3, у період з 10 квітня 2008 року по 10 березня 2010 рік відповідач повинна була сплатити 24 щомісячні платежі в розмірі 1170 грн. 83 коп. кожний. Як убачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором, ОСОБА_3 грошові кошти в строки, передбачені графіком погашення кредиту, не сплачувались.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року (справа №6-116цс13) та від 19 листопада 2014 року (справа №6-160цс14) і в силу ст.214, 360-7 ЦПК Україну він має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин.

Таким чином, оскільки за умовами укладеного сторонами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами (щомісячними платежами), початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Оскільки згідно з умовами укладеного сторонами кредитного договору дата внесення останнього платежу - 10 березня 2010 року, то строк позовної давності до вимог щодо стягнення кредиту, відсотків та комісії сплив 10 березня 2013 року.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Відповідно до чч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Із матеріалів справи вбачається, що 17 листопада 2015 року ОСОБА_3 подано заяву про застосування строку позовної давності (а.с. 37).

Встановивши, що відповідно умов кредитного договору № 0 від 22 березня 2008 року відповідачеві надано кредит у сумі 16757 грн., згідно з графіком платежів відповідач повинен був сплачувати кредитні кошти частинами в розмірі 1170 грн. 83 коп. та внести останній платіж 10 березня 2010 року, проте заборгованість за кредитним договором не сплачувалась, а позивач звернувся до суду з даним позовом 07 травня 2015 року, суд першої інстанції обґрунтовано застосував наслідки пропуску строку позовної давності до вимог позивача про стягнення заборгованих на час звернення до суду платежів, про застосування якої заявляла відповідач шляхом подання відповідної заяви до суду першої інстанції.

Наявні у наданому позивачем розрахунку відомості, згідно з якими останній платіж за договором було проведено відповідачем 05 березня 2013 року в сумі 1 грн., не можуть бути взятими до уваги колегією суддів, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

У порушення вимог ст.10,60 ЦПК України позивачем ТОВ «Кредитні ініціативи» не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що останній платіж на погашення кредитної заборгованості в сумі 1 грн. було здійснено 05 березня 2013 року саме відповідачем ОСОБА_3, яка не визнала факту сплати нею зазначеної суми, тому підстави для переривання строку позовної давності, на думку колегії суддів, відсутні.

З огляду на вищезазначене, доводи апеляційної скарги про безпідставне застосування судом строку позовної давності є такими, що не ґрунтуються на законі.

Враховуючи вищевикладене, висновки суду про відмову ТОВ «Кредитні ініціативи» в задоволенні позову грунтуються на матеріалах справи та діючому законодавстві, що регулює встановлені правовідносини, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не містять підстав для скасування судового рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

Л.В.Михайлів