АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7474/16 Справа № 200/4206/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Кудрявцева Т. О. Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Тамакулової В.О., Посунся Н.Є.,

при секретарі Гулієву М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

14 березня 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 15.06.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», який в подальшому змінив назву на ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0 у розмірі 247500,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 14.06.2028 року та з оплатою 12,50% річних за користування кредитом. В забезпечення всіх грошових зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту №0 від 15.06.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 15.06.2007 року було укладено договір іпотеки №0/0/3, предметом якого є квартира за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 106,5 кв.м., житловою площею 73,6 кв.м., що належить заставодавцю на праві приватної власності. Сторони за умовами договору іпотеки дійшли згоди, що вартість предмета іпотеки становить 1666500,00 грн. Внаслідок порушення виконання зобов'язань, станом на 01.08.2013 року, у боржника утворилась заборгованість у загальному розмірі 318861,78 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 2548662,21 грн., з яких: 217339,09 доларів США, що за курсом НБУ складає 1737191,34 грн., - заборгованість за кредитом; 101522,69 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 811470,86 грн., - заборгованість по процентам за користування кредитом. На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «УкрСиббанк» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. На підставі вказаного договору до позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Позивач посилається на те, що у ПАТ «Дельта Банк» існують всі підстави для звернення з даним позовом. Тому позивач просив в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 15.06.2007 року в розмірі 318861,78 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 2548662,21 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності ОСОБА_2, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1, встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах з визначенням початкової ціни на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2014 року, в якому виправлено описку ухвалою того ж суду від 26.12.2014 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі (а.с.141-146).

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на невідповідність рішення місцевого суду нормам матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог банку в повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом представник позивача повідомлений належним чином, що стверджується журналом та звукозаписом судового засідання від 02.11.2016 (а.с.184, 185), а також відповідною розпискою представника банку на аркуші 190.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення відсутні, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 15.06.2007 року між АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0 у розмірі 247500,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 14.06.2028 року та з оплатою 12,50% річних за користування кредитом (а.с.7-11).

Відповідно до п. 1.2.2 зазначеного кредитного договору, позичальник зобов'язується повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення згідно додатку №1 до договору (якщо сторонами визначено такий графік погашення та укладено додаток №1 до договору), але у будь-якому випадку не пізніше 14 червня 2028 року.

Розділом 6 кредитного договору детально передбачено порядок дострокового повернення кредиту за вимогою банку у разі невиконання боржником взятих на себе обов»язків.

Зокрема, у п. 6.1 передбачено, що банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно з пунктом 1.2.2 цього договору, та вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому термін повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

Додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 15.06.2007 року сторонами погоджено графік погашення кредиту, яким встановлено суми щомісячних платежів для погашення боргу, а також кінцеві дати внесення зазначених сум (а.с.12-16).

Додатковою угодою №1 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 15.06.2007 року погоджено деякі зміни до основного договору, зокрема, додаток №1 до договору (графік погашення кредиту) викладено в новій редакції (а.с.17, 18-23).

Також, додатковими угодами до договору про надання споживчого кредиту №0 від 15.06.2007 року №2 від 31.01.2009 року та №3 від 13.03.2009 року сторони кредитного договору узгоджували зміни щодо умов погашення заборгованості (а.с.24, 25).

В забезпечення всіх грошових зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту №0 від 15.06.2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 15.06.2007 року було укладено договір іпотеки №0/0/3, предметом якого є квартира за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 106,5 кв.м., житловою площею 73,6 кв.м., що належить заставодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3 Сторони за умовами договору іпотеки дійшли згоди, що вартість предмета іпотеки становить 1666500,00 грн. (а.с.26-29).

Відповідно до п.2.1.1. договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобов'язань за кредитним договором іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами.

Пунктом 2.1.2. договору іпотеки погоджено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором, а у разі невиконання іпотекодавцем цієї вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно п. 4.1. договору іпотеки, звернення стягнення здійснюється іпотекодержателем у випадках, зазначених в п.п.2.1.1.-2.1.2. цього договору іпотеки; у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця або визнання його банкрутом; у разі прийняття рішення про ліквідацію юридичної особи; у разі порушення іпотекодавцем будь-кого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим договором.

Пунктом п. 4.2. договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, застереження про задоволення вимог іптекодержателя.

Відповідно до п. 4.3. договору іпотеки у випадках, зазначених в п.п.2.1.1-2.1.2. цього договору іпотеки іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю повідомлення, оформлене згідно до ст. 35 Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до п. 4.4. договору іпотеки у разі невиконання іпотекодавцем вимог, зазначених в повідомленні, про яке йдеться в п.4.3., іпотекодержатель здійснює звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п. 4.5. договору іпотеки звернення стягнення за рішенням суду та виконавчим написом нотаріуса здійснюється відповідно до законодавства України.

Також, 05.02.2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір про внесення змін до договору іпотеки №0/0/3 від 15.06.2007 року (а.с. 30).

На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ "УкрСиббанк" змінило назву на Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк".

Місцевим судом також встановлено, що 03.02.2010 року первісним кредитором АКІБ "УкрСиббанк"на адресу відповідача ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_2 було направлено повідомлення-вимогу №1, в якому зазначено про наявність заборгованості за кредитним договором №0 від 15.06.2007 року, що утворилась станом на 02.02.2010 року, у розмірі 233418,78 доларів США, у тому числі: 216756,81 доларів США основного боргу, 16457,97 доларів США заборгованості за процентами, а також зазначено про необхідність сплати штрафних санкцій (пені, штрафу) за порушення строків повернення кредиту, розмір яких відповідач повинен дізнатись у відділенні банку. Крім того, у повідомленні-вимозі №1 викладена вимога банку, згідно якої у строк, що не перевищує 30 днів, з моменту направлення адресатам вказаної вимоги, необхідно погасити наявну заборгованість за кредитним договором у повному обсязі (а.с.119). Банк зазначив, що у разі несплати вказаної суми відбудеться звернення стягнення на майно, що було передано у заставу чи іпотеку в порядку забезпечення виконання основного зобов»язання.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що, згідно наданих позивачем розрахунку заборгованості станом на 01.08.2013 року за кредитним договором №0 від 15.06.2007 року, виписки по рахунку за вказаним договором за період з 01.01.2001 року по 01.01.2012 року (а.с. 36 - 45); відповідно до розрахунку заборгованості станом на 27.04.2011 року, який було складено за вказаним кредитним договором первісним кредитором ПАТ "УкрСиббанк" у зв»язку з розглядом Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська цивільної справи №2-5322/11 за позовом ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за тим самим кредитним договором (а.с. 19 - 32 цивільної справи №2-5322/11 Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, що оглянута у судовому засіданні суду апеляційної інстанції), - зазначений АКІБ "УкрСиббанк" у повідомленні-вимозі №1 розмір основного боргу у сумі 216756,81 доларів США, станом на 02.02.2010 року, складався із суми простроченого та усього непростроченого тіла кредиту за цим договором.

Факт направлення вказаної письмової вимоги відповідачу визнано представником позивача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції. Більше того, представником ПАТ «Дельта Банк» апеляційному суду представлена наявна на зберіганні у позивача копія вищевказаного повідомлення-вимоги №1 на мі»я відповідача, яка містить відмітку про вихідний №133/220-06/22 від 03.02.2010 року. Відповідачкою визнано факт отримання зазначеного повідомлення-вимоги №1 у лютому 2010 року.

Надавши належної оцінки зазначеним вище доказам у їх сукупності, колегія дійшла висновку, що первісний кредитор ПАТ "УкрСиббанк", направивши відповідачу 03.02.2010 року повідомлення-вимогу №1 з вищенаведеним змістом, - пред'явив вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором (тіла кредиту, процентів, штрафних санкцій) та змінив строк виконання основного зобов»язання з 14.06.2028 року на 05.03.2010 року, відповідно до положення ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Верховний Суд України у постановах від 21 січня 2015 року (№ 6-190цс14) та від 27 січня 2016 року (№ 6-990цс15) висловив правову позицію про те, що, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й протягом трьох років зобов'язаний пред'явити позов до боржника, а до поручителя протягом шести місяців (частина четверта статті 559 цього Кодексу) від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

Судом також встановлено, що, виходячи з наведених вище письмових доказів, з лютого 2010 року жодного платежу в порядку виконання умов вказаного кредитного договору здійснено не було, що також визнано сторонами у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

З оглянутої апеляційним судом цивільної справи №2-5322/11 (2/204/4327/12) Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за позовом ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 15.06.2007 року, вбачається, що пред»явлений 27.05.2011 року первісним кредитором вказаний позов ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2012 року залишено без розгляду в зв'язку з неодноразовими неявками позивача в судове засідання (а.с.136). Дана ухвала не оскаржена та набрала законної сили.

Будь-яких інших доказів, що свідчать про визнання боргу або доказів про вчинення первісним чи новим кредиторами дій, що свідчать про переривання перебігу строку позовної давності, - суду не надано, клопотань про витребування відповідних доказів не заявлено, що стверджується журналами та звукозаписом судових засідань.

Судом також встановлено, що 08.12.2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги, яке виникло із вищевказаних кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора (а.с. 55-58, 54).

Позивачем, з посиланням на неналежне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором №0 від 15.06.2007 року, нарахована станом на 01.08.2013 року заборгованість в загальному розмірі 318861,78 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 2548662,21 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 217339,09 доларів США, що еквівалентно 1737191,34 грн., та заборгованість по процентам за користування кредитом - 101522,69 доларів США, що еквівалентно 811470,86 грн.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку», з відповідними змінами та доповненнями, іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язань нерухомим майном, що залишається у володіння і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення свої вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку встановленому цим Законом.

Частиною п'ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії договору іпотеки. Закінчення строку дії кредитного договору не звільняє сторони від виконання зобов'язань (частина четверта статті 631 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов»язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов»язань, вимога про виконання порушеного зобов»язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимоги іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Виходячи з викладеного, колегія дійшла висновку про доведеність факту неналежного виконання позичальником умов кредитного договору та наявність, у зв»язку із цим, заборгованості.

Разом з тим, статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлено п.1 ч.2 ст.258 ЦК України відносно неустойки.

Частиною 1 ст. 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно із ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Частинами 2, 3 ст. 264 ЦК України встановлено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Також, згідно ч. 1 ст. 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги встановлення факту зміни первісним кредитором строку виконання основного зобов'язання шляхом направлення відповідачу 03.02.2010 року відповідної вищевказаної письмової вимоги про повернення усієї заборгованості за кредитним договором протягом тридцяти днів; враховуючи визнання відповідачем факту отримання такої вимоги у лютому 2010 року; встановивши, що з лютого 2010 року жодного платежу в порядку виконання умов вказаного кредитного договору здійснено не було, - колегія дійшла висновку, що про порушення свого права кредитор дізнався не пізніше 01 квітня 2010 року і саме з цього часу розпочався перебіг загального трирічного строку позовної давності.

Враховуючи наведене, зважаючи, що кредитним договором збільшений строк позовної давності не передбачено; встановивши, що даний позов пред'явлено до суду 14.03.2014 року, що стверджується штемпелем поштового відділення на конверті (а.с. 102), а залишений без розгляду позов не перериває перебігу строку позовної давності, - місцевий суд дійшов правильного висновку про порушення позивачем без наявності поважних причин трирічного строку позовної давності для звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Колегія звертає увагу, що відповідачем 25.09.2014 року, до винесення оскаржуваного рішення місцевим судом, заявлено про застосування позовної давності (а.с.117-118).

Відповідно до вимог ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги щодо звернення стягнення на іпотечне майно, оскільки договір іпотеки було укладено на забезпечення виконання основного зобов»язання - кредитного договору.

Згідно вимог ст. 262 ЦК України, заміна первісного кредитора на ПАТ «Дельта Банк» не впливає на порядок обчислення та перебігу позовної давності.

Інших доказів, які відповідають вимогам ст.ст. 58, 59 ЦПК України, що свідчать про визнання боргу або доказів про вчинення первісним чи новим кредиторами дій, що свідчать про переривання перебігу строку позовної давності, - суду не надано, клопотань про витребування відповідних доказів не заявлено, що стверджується журналами та звукозаписом судових засідань.

Надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, з'ясувавши у повному обсязі фактичні обставини справи, - місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалив законне рішення, яке підлягає залишенню без змін.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, зважаючи на положення ст.ст. 88, 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий

Судді