Справа № 344/1233/16-ц
Провадження № 22-ц/779/630/2016
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Горейко М.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Вакарук В.М., Ясеновенко Л.В.

секретаря Драганчук У.М.

з участю представника апелянта ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», ОСОБА_4 про визнання договорів позики недійсними та повернення безпідставно одержаних коштів за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 лютого 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 лютого 2016 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», ОСОБА_4 про визнання договорів позики недійсними та повернення безпідставно одержаних коштів.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» подало апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Зокрема апелянт зазначає, що постановляючи оскаржувану ухвалу суд не врахував положення ч. 2 ст. 109 ЦПК України, згідно якої позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням. Місцезнаходженням ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» є м. Київ, Шевченківський район, вул. Саксаганського, 119, оф. 35.

Крім того, положеннями ч. 8 ст. 110 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів. Згідно наданих позивачем до матеріалів справи договорів, а саме п. 8.4 договору від 22.09.2014 року, п. 7.2 договорів від 31.12.2014 року, 12.02.2015 року, 19.02.2015 року, 04.03.2015 року, 11.09.2015 року місцем виконання цих договорів є місцезнаходження позикодавця (м. Київ, вул. Глибочицька, 17, оф. 215; м. Київ, вул. Саксаганського, 119, оф. 35).

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 109, ч. 8 ст. 110 ЦПК України дана цивільна справа підсудна Шевченківському районному суду м. Києва.

Також апелянт стверджує, що позивачем безпідставно пред'явлено вимоги до відповідача ОСОБА_4, оскільки спірні договори були укладені тільки між ОСОБА_3 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Апелянт вказує, що жодних договорів товариство з ОСОБА_4 ніколи не укладало, а тому вона не має ніякого відношення до предмету спору.

Крім того, на думку апелянта, позивачем за подачу даного позову повинен бути оплачений судовий збір, оскільки згідно змін до Закону України «Про судовий збір», які набрали чинності з 01 вересня 2015 року, категорію споживачів не віднесено до осіб, які звільняються від сплати судового збору.

З наведених підстав апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати, а позовну заяву разом з додатками повернути позивачу.

У засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи скарги підтримала з наведених в ній мотивів.

Позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, про час та день розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили.

З урахуванням положення ст. 305 ЦПК України колегія суддів ухвалила про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Частиною 1 ст. 113 ЦПК України встановлено, що позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_3 (а.с. 1-4), один з відповідачів - ОСОБА_4 проживає в АДРЕСА_1.

Скориставшись правом вибору, наданим позивачу ст. 113 ЦПК України, ОСОБА_3 звернулася з позовом до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області і судом відкрито провадження у справі.

Більше того, ч. 5 ст. 110 ЦПК України встановлено, що позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача.

Позивач звернулась в суд з наведеним позовом, посилаючись, що спірні правовідносини врегульовані також і положеннями Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції прийнята з дотриманням вимог процесуального права.

Доводи апелянта про те, що судом при постановленні оскаржуваної ухвали не враховано положення ч. 2 ст. 109 ЦПК України, спростовуються положеннями ч. 1 ст. 113 ЦПК України.

Посилання апелянта на ч. 8 ст. 110 ЦПК України також є помилковим, оскільки дана норма є альтернативною і передбачає лише можливість пред'явлення позовів, що виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання, за місцем виконання цих договорів.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що позивачем безпідставно пред'явлено вимоги до відповідача ОСОБА_4, оскільки згідно ч. 1 ст. 3, ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Безпідставними є і доводи апелянта про те, що позивачем за подачу даного позову повинен бути оплачений судовий збір, оскільки згідно змін до Закону України «Про судовий збір», які набрали чинності з 01 вересня 2015 року, категорію споживачів не віднесено до осіб, які звільняються від сплати судового збору.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 7 постанови від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», оскільки стаття 5 Закону №3674-VI не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, в тому числі і статтею 22 Закону України від 12 травня 1991 року №1023-XII «Про захист прав споживачів».

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновок суду щодо підсудності справи Івано-Франківському міському суду, то підстав для її задоволення не вбачається.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» відхилити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Горейко М.Д.

Судді: Вакарук В.М.

Ясеновенко Л.В.