У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2016 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Арапіна Н.Є., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24 листопада 2010 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 30 червня 2016 року в розмірі 78050 грн. 28 коп., що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 21376,05 грн., заборгованості по процентам за користуванням кредитом у розмірі 50792,67 грн.,заборгованість по комісії та пені у розмірі 1688,69 грн., фіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн., процентної складової штрафу у розмірі 3692,87 грн. Просить суд стягнути заборгованість станом на 30 червня 2016 року у розмірі 78050,28 грн., та витрати по сплаті судового збору.

Під час розгляду справи до суду надійшла заява представника позивача - ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт та заборону відчуження на автомобіль марки «Газ 31022» 2007 року випуску, який належить ОСОБА_2, також обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК передбачено, що види забезпечення позову мають бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами.

У пункті 3 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" підкреслено, що згідно з п. 1 ч. 1 статті 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладання арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

У поданих до суду матеріалах відсутні відомості про належність на час розгляду справи цього майна відповідачу.

Оскільки для забезпечення позову шляхом накладання арешту на майно та заборони його відчуження необхідно з'ясовувати належність майна відповідачу, суд вважає неможливим задовольнити заяву про забезпечення позову в частині накладення арешту та заборону відчуження на автомобіль марки «Газ 31022» 2007 року випуску.

Також Законом України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в"їзду в Україну громадян України» врегульований порядок здійснення права громадян на виїзд з України, порядок оформлення документів, визначені випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд та встановлений порядок розв'язання спорів у цій сфері. Заяви і подання щодо права обмеження виїзду з України не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, з підстав ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, наявності невиконаних зобов'язань, подання цивільного позову до суду.

Проте серед видів забезпечення позову, передбачених статтею 152 ЦПК України не передбачено вжиття судом тимчасового обмеження особи у виїзді за межі України.

Враховуючи викладене у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України,

у х в а л и в:

У задоволенні заяви представника позивача - ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н. Є. Арапіна