11 січня 2016 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Чередник В.Є.,
при секретарі Недосєкіній В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,-
30.10.2015 р. позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить суд визнати за нею право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом на 1/6 частку спадкового майна - квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та на 1/4 частку спадкового майна - квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2.
В судове засідання представники позивача не з»явились, до канцелярії суду подали письмову заяву з проханням розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, проти заочного розгляду справи не заперечували.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку за місцем реєстрації, про що є розписки про отримання судових повісток/ а.с 27, 33/ та смс-повідомленням/ ас.29/, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило.
Третя особа в судове засідання не зявилась, через канцелярію суду надіслала заяву про слухання справи без її участі./ а.с. 30/
Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 03 березня 1999 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1»я Юріївна отримали свідоцтво про право власності на квартиру №8-99-165006 згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду України», що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 ( а.с.10-11 )
Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належну їй частку в нерухомому майні квартирі №122, що знаходиться по вулиці Ферганська, б. 34.
Судом встановлено спадкоємців першої черги після померлої ОСОБА_5, а саме ОСОБА_4 та позивачка. ОСОБА_4 відмовилася від своєї частки в спадковому майні на користь позивачки. Відтак свідоцтво про право на спадщину за законом було видано позивачці, після чого позивачка отримала у власність після смерті матері 1/3 частку спадкового майна, копія свідоцтва наявна в матеріалах справи (а.с. 12 )
Крім того, судом встановлено, що позивачка є власницею 2/3 частки спірної квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4.
29 березня 2015 року ОСОБА_4 - бабуся позивачки, мати відповідачки, померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 виданим 14 серпня 2015 року, актовий запис № 5295 від 31 березня 2015 року (а. с. 9 ).
Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне їй на момент смерті майно.
На момент смерті ОСОБА_4, останній на праві власності належали 1/3 частки в квартирі, що знаходиться за адресою АДРЕСА_5; та 1/2 частки в квартирі, що знаходиться за адресою АДРЕСА_6 ( а.с. 13 ).
Відомостей, що померла ОСОБА_4 залишила заповіт- суду не надано.
Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги на підставі закону після смерті ОСОБА_4 є - позивачка онука померлої (спадкує за правом представлення після померлої матері ОСОБА_5, доньки ОСОБА_4) та відповідачка - друга донька ОСОБА_4.
14 серпня 2015 року приватним нотаріусом харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 було заведено спадкову справу № 10/2015 після смерті ОСОБА_4 Проте видати свідоцтво про право на спадщину на ? частки квартири № 3, що знаходиться в будинку № 20 по вулиці Ольмінського у місті Харкові нотаріус не змогла у звязку з відсутністю реєстрації права власності на вищезазначене майно про що надано письмову відповідь (а.с. 14 ).
У відповідності до положень ч.1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця. При цьому, їх частки у спадщини, відповідно до положень ч.1 ст. 1267 ЦК України, є рівними.
У відповідності до ч. 1 статті 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.
Відповідно до п. 1 абз.34 ОСОБА_7 спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16. 05. 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.
Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).
У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Відповідно до статі 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
На підставі вищезазначеного, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними, у звязку з чим позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 10,11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218, 224-226 ЦПК України ст.ст.16, 392, 328, 1216,1218, 1261, 1267, 1266, 1268 ЦК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 4000 грн.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі протягом 10 днів з дня проголошення рішення до Київського районного суду м. Харкова апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя -