ухвала

іменем україни

29 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Гвоздика П.О., Мартинюка В.І.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про захист прав споживачів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 10 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 31 березня 2010 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» (далі - ТОВ «Авто Просто») було укладено угоду, предметом якої є надання відповідачем позивачу послуг системи «АвтоТак», спрямованих на придбання автомобіля.

12 листопада 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір застави, предметом якого є автомобіль ЗАЗ, який належить позивачу.

Посилаючись на те, що відповідач надав позивачу неякісні фінансові послуги, позивач просила суд захистити її права споживача.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 10 листопада 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з відсутності доказів надання ТОВ «Авто Просто» позивачу фінансових послуг та порушення прав позивача, які підлягають захисту в судовому порядку в обраний позивачем спосіб.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що 31 березня 2010 року між нею та ТОВ «Авто Просто» було укладено угоду, предметом якої є надання відповідачем позивачу послуг системи «АвтоТак», спрямованих на придбання автомобіля.

12 листопада 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір застави, предметом якого є автомобіль ЗАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить позивачу

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, про те, що відповідач надав позивачу неякісні фінансові послуги є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 10 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко П.О. Гвоздик В.І. Мартинюк