Справа № 318/1471/16-ц
Номер провадження №2/318/477/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2016 р. м. Камянка-Дніпровська

Камянсько - Дніпровський районний суд Запорізької області у складі: судді Васильченка В.В.; при секретарі Крук О.В.; за участі представниці позивачки ОСОБА_1,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Камянсько-Дніпровського району Запорізької області, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління Держгеокадастру у м. Енергодар Запорізької області, про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом в якому зазначає, що вона купила житловий будинок № 78 по вул. Карла Маркса (Шкільній) в с. Велика Знамянка Камянсько-Дніпровського району Запорізької області у ОСОБА_4, що підтверджується дублікатом договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Камянсько-Дніпровського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5 23.01.2002 року. вказаний будинок, розташований на приватизованій земельній ділянці площею 0,40 га, яка була передана ОСОБА_4 рішенням виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської Ради народних депутатів № 11 від 19.11.1996 року, цільове призначення якої ведення особистого підсобного господарства. Стосовно земельної ділянки, на якій розташований куплений позивачкою будинок, угоди укладено не було. Після укладення договору купівлі-продажу житлового будинку, ОСОБА_4 виїхав з села у невідомому напрямку.

Позивачка просила суд, визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,40 га, яка розташована за адресою: Запорізька обл., Камянсько-Дніпровський р-н, с. Велика Знамянка, вул. Шкільна, (колишня «Карла Маркса»), буд. 78.

В судове засідання сторони не зявилися, позивачка просила справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримала. Представниця позивачки підтвердила обставини викладені у позові, просила вимогу задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 сільська рада не заперечує проти позову.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся через оголошення у друкованому засобі масової інформації.

Третя особа надала заяву про розгляд справи без їх участі.

Заслухавши думку представниці позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, що ОСОБА_2, купила житловий будинок № 78 по вул. Карла Маркса (Шкільній) в с. Велика Знамянка Камянсько-Дніпровського району Запорізької області у ОСОБА_4, що підтверджується дублікатом договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Камянсько-Дніпровського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5 23.01.2002 року.

Будинок № 78 по вул. Карла Маркса (Шкільній) в с. Велика Знамянка Камянсько-Дніпровського району Запорізької області, розташований на приватизованій земельній ділянці площею 0,40 га, яка була передана ОСОБА_4 рішенням виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської Ради народних депутатів № 11 від 19.11.1996 р., цільове призначення якої «ведення особистого підсобного господарства», що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ - ЗП № 060773, а також довідкою виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради Камянсько-Дніпровського району Запорізької області № 1438 від 25.03.2016 року.

Стосовно земельної ділянки, на якій розташований куплений мною будинок, угоди укладено не було. Після укладення договору купівлі-продажу житлового будинку, ОСОБА_4 виїхав з села у невідомому напрямку.

Моментом виникнення права власності на будівлю (споруду) згідно зі ст. 182 Цивільного кодексу України, є момент державної реєстрації такого нерухомого майна.

На сьогоднішній день право власності ОСОБА_2 на житловий будинок у встановленому законом порядку зареєстровано, що підтверджується відповідною інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 60403393 від 01.06.2016 року.

Як розяснює Пленум Верховного суду України у п. 18 Постанови № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем.

Позиція позивачки узгоджується із правовою позицією судової палати у цивільних справах Верховного суду України у справі № 6-253цс16 від 13.04.2016 року.

За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Згідно статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки.

У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких вона належала попередньому власнику.

При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

При переході права власності на будівлю або споруду до громадян або юридичних осіб, які не можуть мати у власності земельні ділянки, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташована будівля чи споруда.

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому при застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України двостороннім договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Отже, правова природа двостороннього договору передбачає волевиявлення обох сторін договору на зміну, припинення або встановлення прав та обов'язків сторін цього договору.

За змістом статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу продавець передає/зобов'язується передати майно (товар), а покупець приймає/зобов'язується прийняти майно (товар).

Саме з моменту укладення договору купівлі-продажу та реєстрації нерухомого майна до особи переходить право на земельну ділянку (ст. 657 ЦК України).

На підставі ст.ст. 11, 182, 377, 626, 655, 657 ЦК України, ст.ст. 120, 125 ЗК України, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 57-61, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Камянсько-Дніпровського району Запорізької області, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління Держгеокадастру у м. Енергодар Запорізької області, про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,40 га, яка розташована за адресою: Запорізька область, Камянсько-Дніпровський район, с. Велика Знамянка, вул. Шкільна, (колишня «Карла Маркса»), буд. 78.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Камянсько-Дніпровський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:ОСОБА_6