Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

"09" лютого 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Лесик Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1; визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є наймачем та власником особистого рахунку двокімнатної квартири АДРЕСА_1. Також в цій квартирі зареєстрований його брат ОСОБА_2, 1969 року народження та його син ОСОБА_3, 1992 року народження. Відповідачі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають в даній квартирі з 2004 року, не сплачують комунальні платежі, не отримують кореспонденцію за даною адресою, не мають особистих речей і, взагалі квартирою вони не цікавляться. Так як комунальні платежі нараховуються згідно чисельності і зареєстрованих осіб, він змушений сплачувати їх і за себе і за осіб, які тривалий період часу не проживають в цій квартирі. Перешкод в користуванні жилим приміщенням він, відповідачам не чинив. Вони добровільно визначили собі інше місце проживання і спірним жилим приміщенням не користуються понад шість місяців без поважних причин, а точніше з 2004 року.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, суд про причини неявки не повідомили.

Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, відповідачів, та за згодою позивача постановити заочне рішення.

У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1, 1961 року народження - з 1983 року; ОСОБА_2, 1969 року народження - з 2003 року; ОСОБА_3, 1992 року народження - з 1993 року. Квартира не приватизована, будинок знаходиться на балансі Житлової ремонтно-експлуатаційної організації № 411, власником особистого рахунку цього житла є ОСОБА_1 (а.с.5).

Згідно ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу Української РСР, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Як роз'яснено в п. 10 постанови Пленуму ВСУ «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року, у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Наявність рішення суду про право громадянина користуватися жилим приміщенням не є перешкодою до розгляду і задоволення позову про визнання його таким, що втратив це право з мотивів, що після набрання рішенням законної сили або після його виконання він був відсутнім понад шість місяців, у тому числі і в тих випадках, коли строк для виконання рішення не скінчився.

Відповідно до акту від 16 вересня 2015 року, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та засвідченого начальником ЖРЕО № 404, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають у квартирі АДРЕСА_1 (а.с.7). Вказані відомості також підтверджуються актами від 30 вересня 2015 року та від 07 жовтня 2015 року, складених мешканцями будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та засвідченого начальником ЖРЕО № 404 (а.с.6, 8).

Відповідно до довідки від 01 лютого 2016 року, виданої Житловою-експлуатаційною дільницею № 411 Комунального підприємства «Керуюча компанія Дніпровського району м. Києва», за період з 2010 року по 2016 рік від мешканців квартири АДРЕСА_1, громадян ОСОБА_2 або від ОСОБА_3 ніяких звернень або заяв стосовно чинення їм перешкод в користуванні їхньою квартирою АДРЕСА_1, не надходило.

Згідно ст. 72 Житлового кодексу Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Таким чином, з огляду на вищевикладене вбачається, що відповідачі тривалий час не проживають за адресою реєстрації, будь-яких дій щодо вселення їх у спірну квартиру не проводили та не проводять, що свідчить про відсутність заінтересованості у проживанні в спірній квартирі.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, надані стороною позивача докази підтверджують факт не проживання відповідачів у квартирі без поважних причин понад шість місяців, а відповідачами не надано доказів перешкоджання позивачем у користуванні житлом, доказів наміру вселитися в квартиру, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, внаслідок відсутності понад встановлені строки.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 64, 71, 72 Житлового кодексу Української РСР, ст. ст. 3, 11, 57-61, 88, 208, 212-215, 218, 224-228, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: