Справа № 489/3851/16-ц
Номер провадження 2/489/2190/16
РІШЕННЯ

Іменем України

30 листопада 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_2 (далі-відповідач) про стягнення аліментів,

встановив

У серпні 2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що від шлюбу мають неповнолітню дитину, батьком якої є відповідач, який гроші на утримання дитини не надає. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 459,30 грн., починаючи стягувати від дня розірвання шлюбу і до досягнення дочки повноліття; допустити негайне виконання рішення суду у межах суми за один місяць.

Позивач в судове засідання не з'явилася, від представника надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, позов підтримує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, позов визнає.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Позивач звернулася до суду для вирішення спору у правовідносинах щодо участі того з батьків, що проживає окремо від дитини в її утриманні шляхом стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Вказані правовідносини регулюються ст. ст. 184, 180-182 Сімейного кодексу України (далі СК України) за змістом яких батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, у випадку не досягнення домовленості щодо участі в утриманні дитини, рішенням суду з того з батьків, який проживає окремо може бути стягнуто кошти на утримання дитини (аліменти) в частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ФП № 029178 позивач і відповідач мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач в позові зазначає, що домовленості з відповідачем про добровільну сплату аліментів не досягнуто, коштів на утримання дитини не надає.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач самостійно вирахував 30% прожиткового мінімуму на одну особу: (459,3 грн. = 1531 грн.*30%)

Крім того, в мотивувальній частині позовної заяви, позивач вказує на те, що вона була змушена звертатися до адвоката за правовою допомогою. Проте в прохальній частині позовної заяви позивач не ставить перед судом вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, тому суд не може задовольнити вимогу, яка сформульована в мотивувальній частині та не відображена в прохальній частині позову.

Не підлягає задоволенню і вимога про стягнення з відповідача аліментів від дня розірвання шлюбу до досягнення дитиною повноліття, оскільки це суперечить вимогам ч. 1 ст. 191 СК України.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, відтак з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 184, 180-182 СК України, ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП - НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 459,30 грн. з подальшою індексацією, починаючи з 03 серпня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 551,20.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв