Номер провадження: 22-ц/785/2524/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Ісаєвої Н.В.

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 25 січня 2016 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовом ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 05.05.2015 року Малиновським районним судом м. Одеси був виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Петрокомерц-Україна» грошової суми у розмірі 160408,47 гривень, який не підлягає виконанню, оскільки правовою підставою стягнення вищевказаної суми була заборгованість в ОСОБА_3 перед ПАТ «Банк Петрокомерц-Україна» за кредитним договором №10.1/640А, проте 21.10.2015 року між ПАТ «Банк Петрокомерц-Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» був укладений договір про відступлення прав вимог. Однак, 21.10.2015 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та ОСОБА_2 теж був укладений договір про відступлення прав вимог. Таким чином заявник вважає, що він, набув статусу кредитора та заставодержателя у вищевказаному зобовязані. Також заявник зазначив, що у ОСОБА_3 відсутні будь-які фінансові зобовязання перед ним, ОСОБА_2 Тобто заявник вважає, що у ОСОБА_3 повністю відсутній грошовий обовязок перед ПАТ «Банк Петрокомерц-Україна» за кредитним договором №10.1/640А, в звязку з чим просив визнати виконавчий лист виданий 05.05.2015 року по справі №521/432/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Петрокомерц-Україна» грошової суми у розмірі 160408,47 гривень таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 25 січня 2016 року в задоволені заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовом ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якої просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 312 ч. 1 п. 3 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд, скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в якій зазначив, що 05.05.2015 року Малиновським районним судом м. Одеси був виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Петрокомерц-Україна» грошової суми у розмірі 160408,47 гривень по цивільній справі за позовом ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, проте між ПАТ «Банк Петрокомерц-Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» був укладений договір про відступлення прав вимог, згодом між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та ОСОБА_2 теж був укладений договір про відступлення прав вимог, тобто ОСОБА_2 набув статусу кредитора та заставодержателя у вищевказаному зобовязані, а оскільки у ОСОБА_3 відсутні будь-які фінансові зобовязання перед ним, просив визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Відмовляючи в задоволені заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд виходив з того, що оскільки ОСОБА_2 не надав суду виконавчий лист по цивільній справі за позовом ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, а також оскільки до заяви не були залучені учасники виконавчого провадження, представник державної виконавчої служби, який займався примусовим виконанням рішення суду, в звязку з чим суд позбавлений можливості вирішити питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а тому на за правилами статті 369 ч.4 ЦПК України відмовив в задоволені заяви.

Однак з таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується, оскільки оскаржувана ухвала винесена передчасно, та з порушенням норм процессуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України, суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити стягнення за виконавчим листом, а також витребувати виконавчий лист.

Як вбачається з матеріалів справи, суд розглянув заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню без належного сповіщення ОСОБА_2, ОСОБА_3,ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна», чим порушив порядок, встановлений для вирішення даного питання, тобто суд першої інстанції порушив принцип змагальності сторін, згідно якому сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, як це передбачено ч. 2 ст. 10 ЦПК України.

Також в порушення вказаних вимог закону в матеріалах справи відсутні відомості про сповіщення та повідомлення судом першої інстанції ОСОБА_2, ОСОБА_3, ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» у встановленому законом порядку про час та місце слухання справи, яке відбулося 25 січня 2016 року, що є порушенням ч. 4 ст. 74 ЦПК України.

Також судом першої інмстанції в порушення вимог процессуального права, не було витребувано виконавче провадження, яке було відкрито за виконавчим листом.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про порушення судом норм процесуального права, які привели до порушення порядку вирішення питання скасування заходів забезпечення позову, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали з направленням матеріалів справи до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 25 січня 2016 року скасувати, з направленням питання на новий розгляд до того ж суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ ОСОБА_4