АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6310/16 Справа № 175/1597/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року м. Дніпро

19 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Демченко Е.Л., Свистунової О.В.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства "Платинум Банк",

на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2016 року про відмову в задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчих документів до виконання виданих у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Публічне акціонерне товариство «Банк Восток» про стягнення заборгованості; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання договору відступлення права вимоги недійсним, виключення майна з державного реєстру іпотек та за самостійними вимогами третьої особи ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Платінум Банк», третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про розірвання договорів поруки та іпотеки, виключення майна з державного реєстру іпотек, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2016 року у задоволенні заяви ПАТ "Платинум Банк" про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчих документів до виконання по вищевказаній справі - відмовлено /т.3 а.с. 80/

В апеляційній скарзі ПАТ "Платинум Банк" ставить питання про скасування ухвали суду та постановлення нової ухвали про задоволення заяви, посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням питання на новий розгляд до суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території;

За статтею 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Складовою справедливого судового розгляду, згідно практики Європейського суду з прав людини, є своєчасне та повне виконання судових рішень, з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Чинним законодавством України у разі невиконання судових рішень, які набрали законної сили, передбачена процедура їх примусового виконання.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі не виконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 ст. 371 ЦПК України передбачено, що стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення,- протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом

Отже, з конструкції статті вбачається, що у Кодексі не наведено причин, які можна вважати поважними при пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, суд їх визначає у кожному конкретному випадку на підставі доказів, поданих стягувачем.

Відмовляючи у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для предявлення до виконання виконавчих листів, виданих на підставі ухваленого 10 лютого 2014 року судового рішення, суд першої інстанції прийшов до переконання, що банком не надано підтвердження звернення до виконавчої служби з приводу виконання вказаного рішення, у виконання якого було б відмовлено, що стало б підставою звернення до суду з клопотанням про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання.

З вказаним висновком суду першої інстанції в повній мірі погодитися не можна, бо він не є обґрунтованим, суд дійшов його з порушенням норм процесуального права, не повно зясувавши фактичні обставини справи та не надавши всебічної оцінки доказам, якими заявник підтверджував поважність причин пропуск строку для предявлення виконавчого документа до виконання.

З матеріалів справи вбачається, що 08 листопада 2013 року за результатами розгляду заявлених позовних вимог судом першої інстанції було ухвалено рішення /т.ІІ, а.с.10-14/.

10 лютого 2014 року апеляційним судом Дніпропетровської області рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги банку було частково задоволено /т.ІІ, а.с.93-98/.

Після ухвалення рішення дана справа перебувала у судді касаційної інстанції, у звязку з розглядом скарги ОСОБА_3, за результатами якої було постановлена ухвала від 19 травня 2014 року про залишення без змін рішення суду від 10 лютого 2014 року /т.ІІ, а.с.144-147/.

Також з матеріалів справи вбачається, що банком було подано заяву про поворот виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2013 року, яка була розглянута 01 жовтня 2014 року та постановлена відповідна ухвала, яка була скасована ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2015 року та питання передано до суду першої інстанції на новий розгляд /т.ІІ, а.с.103-104, 172-174, 262-264/.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2015 року провадження за заявою банку про поворот виконання рішення зупинено до набрання законної сили ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2015 року /т.ІІІ, а.с.26/.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 травня 2015 року ухвалу суду апеляційної інстанції від 04 березня 2015 року залишено без змін та справу повернуто до суду першої інстанції /т.ІІІ, а.с.39-40/.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду від 29 травня 2015 року відновлено провадження за заявою про поворот виконання рішення та ухвалою судді від 18 червня 2015 року у задоволенні вказаної заяви відмовлено /т.ІІІ, а.с.47, 56/.

У березні 2016 року банк звернувся до суду з заявою про видачу виконавчого листа разом з заявою про поновлення строку для предявлення його до виконання, посилаючись на поважність його пропуску /т.ІІІ, а.с.59, 64/.

З матеріалів справи вбачається, що банк звертався до суду про видачу виконавчих листів 29 січня 2015 року, однак у звязку з тим, що справа перебувала на розгляді у судах апеляційної та касаційної інстанції виконавчі листи видані не були /т.ІІІ, а.с.60/.

З копії виконавчих листів, виданих судом на виконання рішення суду від 10 лютого 2014 року, вбачається, що їх було видано банку 01 квітня 2016 року, строк пред'явлення даних виконавчих листів до виконання встановлено до 10 лютого 2015 року.

Відповідно до постанови № 8 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, повязаних із виконанням судових рішень у цивільних справах, отримання стягувачем виконавчого листа або судового наказу після закінчення строку для предявлення його до виконання є поважною причиною пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання.

Враховуючи зазначені норми закону та наведені обставини справи судом першої інстанції не взято до уваги, той факт, що дана справа на протязі довгого часу перебувала у провадженні апеляційної та касаційної інстанції та разом з цим, строк для пред'явлення даних виконавчих листів до виконання встановлено до 10 лютого 2015 року, тоді як вони були отримані банком лише 01 квітня 2016 року, що унеможливлює звернення позивача для примусового виконання рішення суду та суперечить діючому законодавству України.

Щодо посилання про надання банком підтвердження звернення до виконавчої служби з приводу виконання рішення суду, у виконанні якого було відмовлено, слід зазначити що процесуальним законом не закріплено даний обовязок для поновлення строку для предявлення виконавчих документів.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала була винесена із порушенням порядку, що є встановлений для вирішення таких питань, без належного зясування усіх обставин справи, що підлягали встановленню.

Вимога апелянта про вирішення питання по суті саме апеляційним судом, та поновлення їм цим судом строку для предявлення виконавчого листа задоволенню не підлягає з огляду на зміст заявлених вимог, вирішення яких віднесено процесуальним законом до компетенції суду першої інстанції.

Так, пунктом 3 частини 1 статті 312 ЦПК передбачено, що апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Платинум Банк" задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Демченко Е.Л.

ОСОБА_5