Ухвала іменем україни
29 листопада 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Умнова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 травня 2016 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 липня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лава і Куче Україна», треті особи: інспекція з питань захисту прав споживачів у м. Києві, Державна інспекція України з питань захисту прав споживачів, про відшкодування матеріальної шкоди, пені, завданої неякісним наданням послуг,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Лава і Куче Україна» 9939 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди; 400 грн вартості хімчистки, 456 грн пені, 3000 грн витрат на проведення експертизи, 5600 грн витрат на правову допомогу.

Мотивував вимоги тим, що 14 січня 2015 року позивач здав до хімчистки товариства з обмеженою відповідальністю «Лава і Куче Україна» весільну сукню своєї дружини із незначним забрудненням. В подальшому, позивач отримав від працівників відповідача сукню та виявив суттєві недоліки: змінився колір на сукні, в кількох місцях виявились зачепи, тканина з гладкої перетворилась на більш жорстку, поверхня сукні повністю зім'ята, залишились майже всі плями, потемнів бісер та випали камінці в місцях вишивки. На вимогу позивача співробітники відповідача не змогли усунути вказані недоліки. Позивач зазначив, що згідно висновку експерта №14237 від 28 травня 2015 року весільна сукня втратила свою якість та споживчі характеристики за показниками зовнішнього вигляду та має дефекти, що виникли після хімічного чищення виробу внаслідок порушення технології чищення. Оскільки, після кількох звернень та направлення заяви-претензії відповідач залишив вимоги ОСОБА_2 без задоволення, останній звернувся з вищевказаним позовом до суду.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 27 липня 2016 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Лава і Куче Україна» на користь ОСОБА_2 36 грн в рахунок стягнення пені. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Дослідивши подані заявником матеріали, в межах заявлених вимог, вважаю, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності. Обставини, на які посилається заявник не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення місцевого суду. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для скасування рішення місцевого суду.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 14 січня 2015 року ОСОБА_2 здав до хімчистки ТОВ «Лава і Куче Україна» весільну сукню своєї дружини з під'юбником для хімічного чищення. Під час оформлення замовлення на послуги хімчистки між позивачем та відповідачем було підписано квитанцію-договір від 14 січня 2015 року. ОСОБА_2, підписавши вказаний документ, засвідчив свою згоду з його змістом, а саме: вартістю виробу (весільної сукні) - 4000 грн, ступінь зносу - 50%, дефекти виробу - бруд, загальне забруднення. Вказана квитанція-договір містить наступне положення: «з правилами прийому замовлення і можливістю виявлення прихованих дефектів згідно з витягом з ГСТУ 201-03-96 ознайомлений» (а.с.7). Між ОСОБА_2, як споживачем, та ТОВ «Лава і Куче Україна», як надавачем послуг, виникли зобов'язальні відносини з приводу надання послуг, договір містить всі необхідні істотні умови, процент зношеності визначено відповідно до положень Інструкції щодо надання послуг з хімічної чистки та фарбування (перефарбування) виробів, затвердженої Наказом Українського союзу об'єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення № 20 від 27 серпня 2000 року.

Зі змісту квитанції вбачається, що ОСОБА_2 був попереджений щодо можливості пошкодження камінців та бісеру на сукні, а також був попереджений про можливість залишення плям після проведення хімчистки через їх застарілість, оскільки сукня понад 6 років зберігалася у забрудненому стані, та при невідомих умовах її зберігання.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачем не доведено факту надання відповідачем неякісної послуги, факту заподіяння матеріальної шкоди зіпсуванням речі, тому відсутні правові підстави для стягнення сплаченої вартості наданої послуги, стягнення витрат на проведення експертного товарознавчого дослідження. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, судами вірно зазначено, що матеріали справи не містять доказів, які свідчили б про те, що ФОП ОСОБА_3 має право на надання правової допомоги та що він був залучений до участі у справі як особа, яка надає правову допомогу, не містять матеріали справи і доказів того, що ОСОБА_3 є адвокатом.

Доводи позивача, викладені в касаційній скарзі аналогічні доводам, викладеним у апеляційній скарзі, були предметом перевірки апеляційним судом та були відхилені.

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам та враховано роз'яснення, викладене у Постанові Пленуму Верховного суду України № 5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» (із змінами).

Інші доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при вирішенні даної справи місцевим та апеляційним судами не вбачається.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 травня 2016 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 липня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лава і Куче Україна», треті особи: інспекція з питань захисту прав споживачів у м. Києві, Державна інспекція України з питань захисту прав споживачів, про відшкодування матеріальної шкоди, пені, завданої неякісним наданням послуг.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Умнова