АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/3367/15-ц Номер провадження 22-ц/786/776/16Головуючий у 1-й інстанції Фадєєва С.О. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Пікуля В.П.,

суддів: Обідіної О.І., Бутенко С.Б.,

при секретарі Лимар О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2015 року позивач звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) "Банк "Фінанси та Кредит" про стягнення коштів, посилаючись на те, що між ним та відповідачем 13 червня 2014 року був укладений договір банківського вкладу (депозиту) «Пенсійний» НОМЕР_6, за яким він, як вкладник розмістив у банку на вкладному рахунку НОМЕР_9грошові кошти в сумі 865 285 грн. на строк з 13.06.2014 року по 18.06.2015 року з виплатою 24,5% річних в кінці терміну.

Також 18.08.2014 року між ним та відповідачем було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Пенсійний» НОМЕР_6, відповідно до якого він, як вкладник, розмістив в банку на вкладному (депозитному) рахунку НОМЕР_8 грошові кошти в сумі 111091 доларів США на строк з 18.08.2014 року по 23.08.2015 року з виплатою 13,10% річних в кінці терміну. Згідно умов договору йому нараховувались проценти, як вкладнику, на рахунок НОМЕР_1. В період з 01.03.2015 року до 06.03.2015 року з його картки зникла сума 47960, 50 грн.

Вважає, що ухилення відповідача від повернення вкладу є незаконним та безпідставним, оскільки банк використовує кошти клієнта, гарантуючи його право безперешкодного розпорядження грошовими коштами. Банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, одностороння зміна умов або його відмова від зобов'язання не допускається. Вказував, що відповідно до норм цивільного законодавства банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта лише на підставі його розпорядження, на підставі рішення суду та у випадках, встановлених законом чи договором між банком та клієнтом.

У своєму позові ОСОБА_2 просив стягнути з ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" на його користь 47 960, 50 грн.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 січня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про стягнення коштів - відмовлено.

Вирішено питання про судові витарти.

Із рішенням суду не погодився відповідач ОСОБА_2, який його оскаржив, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невірну оцінку доказів по справі, що призвело, на його думку, до помилкового вирішення спору, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення його позову.

У запереченнях на апеляційну скаргу, позивач просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання апелянт не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надавши заяву про розгляд справи без його участі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши представника відповідача, перевіривши матеріали справи, в межах доводів апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, 3 червня 2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» (надалі банк) та ОСОБА_2 укладено договір-заяву № НОМЕР_5 на банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний», за яким банк прийняв, а вкладник вніс грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок НОМЕР_7 в сумі 865285 гривень на строк з 13 червня 2014 року по 18 червня 2015 року зі сплатою 24,50 % річних.

18 квітня 2014 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір-заяву № НОМЕР_6 на банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний», відповідно до умов якого вкладник вніс до банку грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок НОМЕР_7 в сумі 111091 доларів США на строк з 18 червня 2014 року по 23 серпня 2015 року зі сплатою вкладникові процентів за ставкою 13,10 % річних.

Пунктом 3 вказаних договорів-заяв передбачено, що вкладник має право отримувати суми процентів, нараховані на вклад, протягом строку дії договору щомісячно, в порядку та у строки, передбачені Основними умовами залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та кредит».

Пунктами 6,9 договорів-заяв встановлено, що після закінчення строку, на який внесено вклад, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.2 Основних умов, які разом з цим договором-заявою складають договір банківського вкладу та є його невід»ємними частинами.

13 червня 2014 року та 18 серпня 2014 року сторони уклали додаткові угоди по договорам банківського строкового вкладу (депозиту) № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 відповідно, якими ОСОБА_3 доручив банку всі нараховані проценти, що підлягають виплаті по депозитних вкладах № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 перераховувати на його картковий рахунок № НОМЕР_1 у АТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_2, посилаючись на зникнення з його картки в період з 1 березня 2015 року по 6 березня 2015 року коштів в сумі 47960,50 грн., просив стягнути останні з банку.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про недоведеність обставин - факту списання банком коштів в сумі 47960,50 грн., з його карткового рахунку.

Так, відповідно ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно наданої позивачем виписки по рахунку НОМЕР_1, отриманої ним у відділенні банку, баланс на початок березня 2015 року становить 21945,59 грн., а на кінець місяця становить 9820,49 грн. При цьому сума списань за місяць складає 12125,1 грн.

Також позивач надав ксерокопії виписок та чеку про зняття коштів та розрахунок в мережі АЗС в період з 1 березня по 6 березня 2015 року. З вказаних документів вбачається, що операції здійснювалися за допомогою картки останні чотири цифри номера якої 0839.

Згідно цих документів доступна сума коштів станом на 1 березня становить 198884 грн. 59 коп., а станом на 6 березня 2015 року - 149513 грн. 99 коп.

Різницю коштів в сумі 47960 грн. 50 коп., позивач вважав такою, що безпідставно списана банком, хоча згідно наданої їм же виписки з банку, жодних списань на вказану суму в даний період не проводилося.

Натомість в своїх запереченнях, банк повідомив, що згідно договору №009-D/015665 від 21 вересня 2009 року ОСОБА_2 в банку було відкрито два рахунки: НОМЕР_2 гривні та НОМЕР_1 в доларах США.

До цих рахунків банком клієнту було емітовано платіжну пластикову картку НОМЕР_4.

Різниця між залишками коштів станом на 1 березня 2015 року та 6 березня 2015 року обґрунтована тим, що залишок по валютному рахунку в доларах США відображається в гривневому еквіваленті та підсумовується з залишком по гривневому рахунку, а оскільки у вказані дні були значними коливання офіційного курсу НБУ це підтверджує різницю доступних сум в чеках за 1 та 6 березня.

Згідно наданої банком довідки щодо курсу долара НБУ, останній становив 2685,81 грн. за 100 доларів 2 березня 2015 року та 2289,70 грн. за 100 доларів США 6 березня 2015 року, що і підтверджує такі коливання по залишку коштів на картці.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність вимог позивача щодо списання банком коштів з його банківської картки, а доводи апелянта щодо порушення ст. 212 ЦПК України, не може бути підставою для скасування по суті правильного рішення суду.

Також колегія суддів зауважує, що на підставі постанови Правління НБУ від 17 вересня 2015 року № 612 «Про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 р. № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку»

Відповідно до постанови Правління НБУ від 17 грудня 2015 р. № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18 грудня 2015 р. № 230, «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Під час ліквідації банку не здійснюється задоволення вимог вкладників. Таку правову позицію висловив Верховний суд України в постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2001 цс 15, яка є обов'язковою для застосування судами України при розгляді справ вказаної категорії.

Тобто, позивач може ставити вимогу щодо незаконності списання коштів з його рахунку чи оскаржувати дії уповноважених осіб Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при задоволенні його вимог, згідно Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» , а не стягнення коштів із банку.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстав виходу за межі доводів апеляційної скарги колегія суддів не вбачає, апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 314, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 січня 2016 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя В.П. Пікуль

Судді: О.І. Обідіна

С.Б. Бутенко

Згідно оригіналу В.П.Пікуль