Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
_____________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2016 року м. Первомайськ

Справа :484/3527/15-ц

Номер провадження : 2/484/38/16

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі

судді Фортуни Т.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Левицької І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайськ цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДРІ»

до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»

до ОСОБА_1

про відшкодування майнової шкоди,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОДРІ» (далі позивач) звернулося до суду з позовом про стягнення в солідарному порядку з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі відповідач - 1) та з ОСОБА_1 (далі відповідач-2) матеріальної шкоди в сумі 183 854,00 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 13.10.2014 р. відповідач-2, керуючи автомобілем марки ВАЗ 21063, державний номер ВЕ 6162АА, який належить ОСОБА_2, на 286 км + 130 м. автомобільної дороги Київ Одеса у темну пору доби здійснив стоянку автомобіля у забороненому місці на смузі зустрічного руху без освітлювальних приладів. В результаті зазначених дій відбулося зіткнення з автобусом марки VAN HOOL 918-SV3460, державний номер НОМЕР_1, що належить на праві приватної власності позивачу. Вказаний автобус перебував під керуванням ОСОБА_3, який перебуває з позивачем у трудових відносинах. Відпоідно до постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02.03.2015 р. у справі № 484/584/15-п відповідача-2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП автобус отримав ряд механічних ушкоджень, деталізований перелік яких вказано в ОСОБА_4 огляду пошкодженого транспортного засобу від 14.10.2014 р. Відповідач-2 уклав договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності з відповідачем-1, Поліс № АС/7120556, термін дії з 10.12.2013 р. по 10.12.2014 р., ліміт відповідальності за заподіяну шкоду 50 000,00 грн. Позивач подав відповідачу-1 повідомлення про ДТП 14.10.2014 р. Оскільки представник відповідача-1, в порушення вимог п. 34.1. ст. 34 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не зявився на місце перебування транспортного засобу для вчинення дій для своєчасного здійснення страхового відшкодування, та оскільки основним видом господарської діяльності позивача є надання послуг пасажирського перевезення, з метою уникнення простою в господарській діяльності та запобіганню матеріальних втрат, позивач провів ремонт пошкодженого транспортного засобу. Вартість відновлювального ремонту становить 210 854,00 грн. Із заявою про страхове відшкодування позивач звернувся до відповідача-1 11.03.2015 р. У липні 2015 р. відповідачем-1 було перераховано на поточний рахунок позивача грошові кошти в сумі 27 000,00 грн. Враховуючи вищевикладене, невідшкодована заподіяна позивачу шкода становить 183 854,00. Керуючись ст. ст. 22, 116, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст. ст. 29, 36 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів матеріальну шкоду в сумі 183 854,00 грн. та судовий збір в сумі 2 074,12 грн.

Відповідач-1 надав суду письмові заперечення на позовну заяву. Заперечення мотивовані тим, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими з огляду на таке. 13.10.2014 р. сталася ДТП за участю транспортного засобу під керуванням відповідача-2 та транспортного засобу, який належить позивачу. В результаті даного ДТП транспортний засіб позивача отримав механічні ушкодження. 14.10.2014 р. до відповідача-1 звернувся позивач із заявою-повідомленням за фактом ДТП, яка сталася 13.10.2014 р. 14.10.2014 р. відповідач-1 направив свого представника для огляду пошкодженого майна, під час якого було складено ОСОБА_4 огляду пошкодженого транспортного засобу, в якому встановлено деталізований перелік пошкоджень транспортного засобу позивача. На підставі зазначеного ОСОБА_4 субєктом оціночної діяльності здійснено розрахунок вартості відновлювального ремонту транспортного засобу калькуляція № 2332.1600 від 30.06.2015 р. та визначено коефіцієнт фізичного зносу складових колісного транспортного засобу висновком № МК 0564_1600_15. Згідно з отриманими відомостями сума матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 31 863,34 грн. Відповідач-1 зазначає, що потерпіла особа, у даному випадку позивач, відповідно до п. 34.3. ст. 34 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», має право самостійно обрати експерта або аварійного комісара для визначення розміру збитків, виключно якщо старховик протягом 10 робочих днів не вжив заходи щодо визначення розміру збитків. Відповідач-1 не порушив зазначені вимоги та протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП здійснив огляд пошкодженого транспортного засобу. Крім того, відповідач-1 зазначає, що, оскільки позивач у заяві про отримання страхового відшкодування зазначив одержувача зазначених коштів саме позивача, то, відповідно до ст. 36 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суму оціненої шкоди було зменшено на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту, що позивачем зроблено не було. Таким чином, вартість матеріального збитку без ПДВ становить 26 552,78 грн. Полісом № АС/7120556 встановлено франшизу у розмірі 500,00 грн. Ураховуючи викладене, відповідач-1 зазначає, що здійснив у повному обсязі виплату страхового відшкодування у сумі 26 052,78 грн., без ПДВ з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу деталей та з вирахуванням суми франшизи. Просить відмовити в задоволенні позову до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» в повному обсязі.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

Представник відповідача-1 в судове засідання не зявився; у письмових запереченнях на позовну заяву просить розгляд справи здійснювати без участі їхнього представника.

Відповідач-2 в судовому засіданні погодився із запереченнями відповідача-1.

Заслухаши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

13.10.2014 р. відповідач-2, керуючи автомобілем марки ВАЗ 21063, державний номер ВЕ 6162АА, який належить ОСОБА_2, на 286 км + 130 м. автомобільної дороги Київ Одеса у темну пору доби здійснив стоянку автомобіля у забороненому місці на смузі зустрічного руху без освітлювальних приладів. В результаті зазначених дій відбулося зіткнення з автобусом марки VAN HOOL 918-SV3460, державний номер НОМЕР_1, що належить позивачу.

Відповідно до постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02.03.2015 р. у справі № 484/584/15-п відповідача-2 визнано винним у вчиненні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП.

Між відповідачем-2 та відповідачем-1 було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, забезпечений транспортний засіб ВАЗ 21063, державний номер НОМЕР_2, Поліс № АС/7120556, термін дії з 10.12.2013 р. по 09.12.2014 р., ліміт відповідальності за заподіяну шкоду 50 000,00 грн., розмір франшизи 500,00 грн.

Внаслідок ДТП автобус марки VAN HOOL 918-SV3460, державний номер НОМЕР_1, отримав ряд механічних ушкоджень, деталізований перелік яких вказано в ОСОБА_4 огляду пошкодженого транспортного засобу від 14.10.2014 р. ОСОБА_4 огляду підписано директором позивача ОСОБА_5 без зауважень.

14.10.2014 р. позивач надав заяву-повідомлення до відповідача-1 в особі Львівського обласного управління ПрАТ «УПСК» про настання страхового випадку.

Відповідно до заяви про страхове відшкодування від 11.03.2015 р. позивач звернувся до відповідача про здійснення виплати страхового відшкодування, зазначивши одержувача платежу ТОВ «ОДРІ».

Відповідно до рахунку на оплату № 4 від 12.02.2015 р. та акту надання послуг № 4 від 02.03.2015 р. Приватне підприємство «Тетром Транссервіс», який є платником податку на додану вартість, виконало позивачу роботи на суму 11 616,00 грн. в тому числі ПДВ 1 936,00 грн. У наданих рахунку та акті зазначено VAN HOOL ВС 3987 ЕЕ. Доказів оплати зазначеної суми позивачем не надано.

Відповідно до рахунку на оплату № 5 від 12.02.2015 р. та акту надання послуг № 5 від 02.03.2015 р. Приватне підприємство «Тетром Транссервіс» виконало позивачу роботи на суму 6 000,00 грн., в тому числі ПДВ 1 000,00 грн. У наданих рахунку та акті зазначено VAN HOOL ВС 3987 ЕЕ. Доказів оплати зазначеної суми позивачем не надано.

Відповідно до рахунку на оплату № 2 від 16.02.2015 р. та податкової накладної № 2 від 16.02.2015 р. позивач придбав у Приватного підприємства «Тетром Транссервіс» скло автобусне VаHOOL вартістю 32 860,00 грн. Наданий рахунок та податкова накладна не є доказом, що зазначений товар було придбано саме для ремонта транспортного засобу VAN HOOL ВС 3987 ЕЕ.

Відповідно до рахунку-фактури № 00133 від 25.02.2015 р. позивач отримав від Фізичної особи підприємця ОСОБА_6, який є платником єдиного податку, рахунок на оплату товару в сумі 156 935,00 грн. Перелік товарів, зазначених у наданому рахунку відповідає переліку пошкоджень, зазначених в акті огляду пошкодженого транспортного засобу від 14.10.2014 р. ОСОБА_4 рахунок-фактура не є доказом сплати позивачем за вказаний товар.

З товариних чеків від 26-28 січня 2015 року та зі звіту про використання коштів, виданих на відрідження або під звіт № 159 від 05.03.2015 р., який містить додаток з 33 пунктів, вбачається, що ОСОБА_5, податковий агент ТОВ «ОДРІ», сплатив за товар, зазначений у квитанціях (додаток до звіту пункти 1-22). З пояснень представника виконуючого обовязки директора позивача ОСОБА_5 вбачається, що товар, зазначений в пунктах 23-33 він придбав для ремонту іншого транспортного засобу. З товарних чеків від 26-28 січня 2015 року та зі звіту про використання коштів, виданих на відрідження або під звіт № 159 від 05.03.2015 р., не вбачається, що зазначений товар було придбано саме для ремонта транспортного засобу VAN HOOL ВС 3987 ЕЕ.

З калькуляції/висновку № 2332.1600 від 30.06.2015 вбачаються такі дані з розрахунку: загальна сума сплачених годин 4 599,88 грн.; загальна сума покраски, враховуючи матеріал, - 5 910,99 грн.; загальна сума запчастин 51 133,63 грн. Витрати на ремонт з ПДВ становлять 73 973,40 грн. ОСОБА_4 висновок позивачем оскаржено не було.

Відповідно до додатку до справи № МК0564_1600_15 від 17.06.2015 р. коефіцієнт фізичного зносу складових транспортного засобу VAN HOOL ВС 3987 ЕЕ становить 0,7.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За загальним правилом, передбаченим ст.ст. 1166, 1187, 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (до яких належить діяльність з використання транспортних засобів) відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме винною особою в повному обсязі.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно зі ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, слід враховувати, що якщо відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. При цьому повинна враховуватися зношеність пошкодженого майна.

Як вбачається з роз'яснень, наданих Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.п. 4, 6 постанови № 4 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.п. 4, 6 постанови № 4 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Відповідно до п. 9.2. ст. 9 ЗУ ««Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Згідно з п. 12.1 ст. 12 ЗУ ««Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Пунктом 22.1. ст. 22 зазначеного закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п. 34.3. ст. 34 ЗУ ««Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Згідно з п. 36.2. ст. 36 ЗУ ««Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Відповідно до п. 36.7. ст. 36 ЗУ ««Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення страховика про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерством юстиції України та Фондом державного майна України від 24.11.2003 р. № 142/5/2092, встановлено механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. ОСОБА_4 методикою передбачено застосування коефіцієнту зносу для складових колісних транспортних засобів залежно від строку експлуатації.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження розміру завданої йому майнової шкоди у сумі 183 854,00 грн.; правом на подання клопотання про призначення судової експертизи, для визначеня розміру завданої майнової шкоди, яке було розяснено судом під час судового засідання, не скористався. Відповідачем-1 надано висновок щодо обрахунку завданої шкоди, який позивач у встановленому законом порядку не оскаржував. Суд враховує, що між відповідачами немає солідарної відповідальності, оскільки така не передбачена ні нормами закону, ні умовами договору. Крім того, згідно з калькуляцією/висновком № 2332.1600 від 30.06.2015 р. витрати на ремонт транспортного засобу складають 73 973,40 грн.; відповідачем було перераховано позивачу суму 26 052,78 грн.; право позивача щодо відшкодування страховиком доплати в розмірі, що не перевищує визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість, не порушено, оскільки він має можливість надати страховику, документальне підтвердження факту оплати проведеного ремонту на суму 17 616,00 грн., з яких податок на додану вартість становить 2 936,00 грн. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач-1 правильно обрахував суму страхового відшкодування, оскільки відповідальність страховика винної особи регламентована положеннями ЗУ ««Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) підлягає стягненню з відповідача-2, за виключенням відшкодування страховиком доплати, що не перевищує визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість в розмірі, що не перевищує суми податку 2 936,00 грн.

Ураховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає пропорційному розподілу, відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», позивач мав сплатити 2 772,81 грн., замість 2 074,12 грн., сума недоплаченого судового збору, яка становить 683,69 грн., підлягає стягненню з позивача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 541, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст. ст. 29, 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 11, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦК України, суд

вирішив:

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДРІ» про стягнення солідарно з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_1 майнової шкоди у сумі 183 854,00 грн. задовольнити частково;

стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДРІ», , завдану майнову шкоду в сумі 44 984,62 грн. (сорок чотири тисячі девятсот вісімдесят чотири грн. 62 коп.);

стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДРІ», , судовий збір в сумі 674,77 грн. (шістсот сімдесят чотири грн. 77 коп.);

стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДРІ», , на користь держави недоплачений судовий збір в сумі 683,69 грн. (шістсот вісімдесят три грн. 69 коп.);

в решті задоволення позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.Ю.Фортуна