АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2425/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 30 Черненко В. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКорнієнко Н. В.
суддівГончар Н. І., Ювшина В. І.
при секретаріНаконечній М. М.

з участю: апелянта ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на заочне рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 10 серпня 2016 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» до ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_7 про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування в порядку регресу,

в с т а н о в и л а :

В серпні 2015 року представник приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» (далі ПрАТ «СК «Інгосстрах») звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування в порядку регресу, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 серпня 2013 року ПрАТ СК «Інгосстрах» та ПАТ КБ «Приватбанк» уклали договір страхування, згідно якого позивач зобов'язався, у разі настання страхового випадку, сплатити страхове відшкодування, у межах страхової суми, у порядку та на умовах, передбачених договором.

Об'єктом страхування за вищевказаним договором є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем Fiat Grande Punto, а страховим випадком є пошкодження транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

12 червня 2014 року по вул. Заслонова в м. Городище сталася ДТП за участю застрахованого автомобіля Fiat Grande Punto під керуванням ОСОБА_8 та автомобіля ЗАЗ 110307 під керуванням ОСОБА_6.

Згідно постанови Городищенського районного суду Черкаської області від 01.07.2014 року, винним у спричинені вказаного ДТП є водій автомобіля ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6

В результаті ДТП автомобілю третьої особи ОСОБА_7 заподіяно матеріальну шкоду. У відповідності до звіту про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу від 22.06.2014 року, складеного незалежним центром врегулювання збитків, оцінки та права, розмір шкоди, заподіяної автомобілю третьої особи, склав 187 341,96 грн., Транспортний засіб вважається знищеним. Сума страхового відшкодування до виплати страхувальнику, з урахуванням визначеної договором страхування франшизи на підставі страхового акту від 02.07.2014 року, складає 77 630 грн. Зазначене страхове відшкодування виплачено страхувальнику на підставі платіжного доручення в повному розмірі. Витрати на проведення оцінки шкоди, заподіяної автомобілю страхувальника склали 724,50 грн. Отже, позивачу заподіяно шкоду в розмірі 78 254,50 грн.

Цивільно-правова відповідальність водія ЗАЗ 110307 ОСОБА_6 була застрахована за полісом ОСЦПВ № АС 3454095 в ПрАТ «Страхова Група «ТАС».

29 лютого 2015 року ПрАТ «Страхова Група «ТАС» перерахувала на користь ПрАТ СК «Інгосстрах» кошти в сумі 49 750 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП від 12.06.2014 року, що відповідає ліміту відповідності страховика.

Таким чином, у позивача залишилася невідшкодованою частина шкоди в розмірі 28604,50 грн.

Тому просить суд стягнути з ОСОБА_6 на користь ПрАТ «СК «Інгосстрах» 28 604,50 грн. в рахунок відшкодування витрат, пов'язаних зі сплатою страхового відшкодування та судові витрати.

Заочним рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 10 серпня 2016 року позовні вимоги ПрАТ «СК «Інгосстрах» задоволено повністю.

Вирішено стягнути з ОСОБА_6 на користь приватного акціонерного товариства «СК «Інгосстрах» 28 604,50 грн. у рахунок відшкодування витрат, пов'язаних зі сплатою страхового відшкодування.

Вирішено питання про судовий збір.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, вважаючи рішення суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ПрАТ «СК «Інгосстрах», суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач має право на стягнення з винної особи ОСОБА_6 невідшкодованої частини шкоди в розмірі 28 604,50 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Встановлено, що 15 серпня 2013 року ПрАТ «СК «Інгосстрах» та ПАТ КБ «Приватбанк» уклали договір страхування № СSR0CPS-137F20A (а.с. 3-4).

Відповідно до умов договору ПрАТ «СК «Інгосстрах» зобов'язався у разі настання страхового випадку, сплатити страхове відшкодування, у межах страхової суми у порядку та на умовах передбачених договором. Об'єктом страхування за договором є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем Fiat Grande Punto, реєстраційний номер НОМЕР_2. Страховим випадком є пошкодження транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Як вбачається з довідки ДАІ, 12 червня 2014 року на вул. Заслонова у м. Городище сталася ДТП за участю автомобіля Fiat Grande Punto, реєстраційний номер НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_7, під керуванням ОСОБА_8 та автомобіля ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 В результаті ДТП автомобіль ОСОБА_7 був пошкоджений, в результаті чого останній заподіяно матеріальну шкоду (а.с. 5 на звороті).

Постановою Городищенського районного суду від 01.07.2014 року, винним у спричинення значеної ДТП є водій автомобіля ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6

Відповідно до ст.16 ЗУ «Про страхування» від 07.03.1996, № 85/96-ВР (далі Закон від 07.03.1996, № 85/96-ВР) договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

При настанні страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом (стаття 20 Закону від 07.03.1996, № 85/96-ВР).

За змістом ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон від 01.07.2004, № 1961-IV) страхування відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових прав страхувальника.

Статтею 22 Закону від 01.07.2004, № 1961-IV передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Виходячи із суті такого страхування Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди.

Згідно з статтею 29 Закону від 01.07.2004, № 1961-IV у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлюваним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

За правилом п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує оцінену шкоду, заподіяну майну третьої особи відповідно лімітів відповідальності страховика, за виключенням франшизи, за ст.12 цього Закону.

Верховним Судом України в листі від 19.07.2011 року «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування» роз'яснено, що згідно з положенням про порядок та умови проведення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 вересня 1996 року №1175, страхувальником відшкодовується третій особі завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу саме пряма шкода, в якій враховується вартість пошкоджених деталей транспортного засобу на момент ДТП, а саме з урахуванням фізичного зношення транспортного засобу, а не вартість нових деталей».

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до висновку звіту про оцінку вартості майнової шкоди, величина вартості матеріального збитку, нанесеного власнику КТЗ, з врахуванням допусків в межах яких відбулась оцінка, дорівнює ринковій вартості та складає 187 341,96 грн.(а.с. 11). Транспортний засіб вважається знищеним.

Сума страхового відшкодування до виплати страхувальнику, з урахуванням визначеної договором страхування франшизи на підставі страхового акту від 02.07.2014 року, складає 77 630 грн. З рахунку-фактури № 62/06/14 від 23.06.2014 року вбачається, що витрати на проведення оцінки шкоди, заподіяної автомобілю страхувальника склали 724, 50 грн.(а.с. 15). Отже, позивачу заподіяно шкоду в розмірі 78 254,50 грн.

Сплата вказаних коштів підтверджується платіжним дорученням (а.с.16,17).

Оскільки цивільно-правова відповідальність водія ЗАЗ 110307 ОСОБА_6 була застрахована за полісом ОСЦПВ № АС 3454095 в ПрАТ «Страхова Група «ТАС», остання, відповідно до вище зазначених норм законодавства, 29.05.2015 року перерахувала на користь ПрАТ СК «Інгосстрах» кошти в сумі 49 750 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка сталася 12.06.2014 року, що відповідає ліміту відповідності страховика.

Статтями 993 ЦК України 27 ЗУ «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Отже, зобов'язання ПрАТ «СГ «ТАС» за полісом ОСЦПВ № АС 3454095 виконані в повному обсязі, а у ПрАТ СК «Інгосстрах» залишилася не відшкодована частина шкоди в розмірі 28604,50 грн.

Тому колегія суддів погоджується з висновком суду, що оскільки страховик ПрАТ «Страхова Група «ТАС» в межах ліміту відповідності, визнавши завдання шкоди застрахованою особою третім особам, перерахувала на користь ПрАТ СК «Інгосстрах», в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП від 12.06.2014 року, 49750,00 грн. (копія платіжного доручення № 51883 від 29.05.2015 року), що не покрило завданої шкоди, ПрАТ СК «Інгосстрах», має право на стягнення з винної особи ОСОБА_6 невідшкодованої частини шкоди в розмірі 28 604,50 грн.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні спору всебічно і повно з'ясував та перевірив всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінив докази та дав їм належну правову оцінку, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, правильно визначив норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та прийняв обґрунтоване і законне судове рішення.

Судові витрати суд вирішив відповідно до вимог ст.88 ЦПК.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 10 серпня 2016 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» до ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_7 про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування в порядку регресу - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :