Справа № 135/849/16-ц
Провадження у справі № 2-о/135/15/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року Ладижинський міський суд Вінницької області

у складі: головуючого судді Волошиної Т.В.,

за участі секретаря судового засідання Білодіда П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Друга тростянецька державна нотаріальна контора в місті Ладижині Вінницької області про встановлення факту родинних відносин,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між нею та її рідною мамою ОСОБА_3, яка померла 26 лютого 2016 року в м. Ладижині Вінницької області.

На обґрунтування заяви ОСОБА_2 зазначила, що після смерті матері відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме квартиру №8 в будинку №3, що по вулиці Прибережній в місті Ладижині Вінницької області. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері є вона та її сестра ОСОБА_4 Спадщину після смерті мами вона не може прийняти у встановленому законом порядку шляхом подачі в Другу державну Тростянецьку нотаріальну контору, що в місті Ладижині Вінницької області заяви про прийняття спадщини, оскільки не може підтвердити родинні відносини із матір'ю. Інших спадкоємців після смерті матері, окрім неї та сестри немає. ЇЇ мати перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5, відповідно її прізвище було «Пономарьова». ОСОБА_6 та ОСОБА_5 є її батьками. У 1985 році шлюб її матері - ОСОБА_6 та її батька ОСОБА_5 був розірваний та її матір залишила прізвище ОСОБА_5. Після розірвання шлюбу із ОСОБА_5, її мати перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_7, який був розірваний у 1998 році. Вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_8 та відповідно після реєстрації шлюбу взяла прізвище «Бугаренко». У 2005 році шлюб між нею та ОСОБА_8 було розірвано та відповідно вона після розірвання шлюбу залишила прізвище «Бугаренко». Спроби відновити свідоцтво про шлюб матері із батьком ОСОБА_5 через органи реєстрації актів цивільного стану виявились марними. За таких обставин, відсутність повного переліку документів, що підтверджували б її родинні відносини із матір'ю та давали б їй змогу прийняти та оформити спадщину після смерті її матері перешкоджає реалізувати свої спадкові права .

Заявник ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, письмово заявлені вимоги підтримала повністю, просила справу розглянути без її участі (а.с. 23 ).

Друга тростянецька нотаріальна контора направила до суду заяву про розгляд справи без участі свого представника (а.с. 24).

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Вивчивши та дослідивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов до обґрунтованого висновку, що заява підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 лютого 2016 року в м. Ладижині Вінницької області померла ОСОБА_3, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис № 42 та видано свідоцтво про смерть серії 1-АМ № 341360 від 01 березня 2016 року (а.с. 8).

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири №8 в будинку №3, що по вулиці Прибережній в місті Ладижині Вінницької області, що підтверджується договором дарування квартири від 27 жовтня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Тростянецького районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_9, яку заявник бажає прийняти, однак зробити цього не може, оскільки не підтверджується факт родинних відносин між нею та померлою.

Звертаючись до суду з заявою заявник просить встановити факт родинних відносин між нею та її померлою матір'ю, встановлення якого необхідно їй для реалізації спадкових справ.

З доказів наданих заявником вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження серії І-НО № 278301 від 03 вересня 1970 року ОСОБА_10 народилась 13 серпня 1970 року, про що в книзі актів громадянського стану 03 вересня 1970 року зроблено відповідний запис №180. У графі батьки зазначено: батько ОСОБА_5, мати ОСОБА_6І.(а.с.12).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-АМ № 359683 від 02 грудня 1985 року шлюб матері - ОСОБА_6 та батька ОСОБА_5 був розірваний про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу було зроблено запис № 183 від 02 грудня 1985 року та залишено прізвище ОСОБА_5 (а.с.10).

Після розірвання шлюбу із ОСОБА_6 мати заявника перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_7, при реєстрації шлюбу отримала прізвище ОСОБА_7.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-АМ №031958 шлюб ОСОБА_7 із матір'ю заявника ОСОБА_3 було розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено актовий запис № 14 від 22 січня 1998 року та залишено прізвище ОСОБА_3.(а.с.9).

Довідка відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області підтверджує, що 28 квітня 1988 року зареєстровано шлюб громадян ОСОБА_8 та ОСОБА_10, актовий запис № 43.(а.с.20).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-АМ № 109505 від 22 квітня 2005 року, яке видано Ладижинським відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницької області шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 було розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис № 72 від 22 квітня 2005 року та відповідно ОСОБА_2 після розірвання шлюбу залишено прізвище «Бугаренко» (а.с.13).

Вказаними доказами підтверджуються родинні стосунки між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а саме, що ОСОБА_3, яка померла 26 лютого 2016 року є рідною матір'ю ОСОБА_2

Дані правовідносини регулюються ЦК України та ЦПК України.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтями 1269-1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно п. 7 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

В п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем.

Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши та з'ясувавши всі необхідні обставини справи, приймаючи до уваги норми діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню.

Таким чином, суд дійшов до переконання, що заявником суду надано достатньо доказів, які підтверджують факт, про встановлення якого вона просить суд, а тому заява підлягає задоволенню.

Встановлення факту про який просить заявник має для неї юридичне значення, оскільки дає право на прийняття спадщини після смерті спадкодавця, іншого порядку чи можливості встановити такий факт заявник не має. Встановлення такого факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У такому разі судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Таким чином, заява ОСОБА_2 про повернення надміру сплаченого судового збору в сумі 275 гр. 60 коп. підлягає задоволенню, оскільки при подачі заяви до суду вона згідно ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» повинна була сплатити 275 грн 60 коп., а сплатила 551 грн 21 коп.

Враховуючи те, що оригінал квитанції про сплату судового збору повинен залишатися в матеріалах справи, заявнику в такому випадку надається копія вказаної квитанції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 15, 15, 1216-1218, 1220-1233, 1258, 1265, 1269-1270, 1296, 1297 ЦК України ст.ст. 3, 4,10, 11, 57-64, 88, 169, 209, 214, 215, 256, 259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3, яка померла 26 лютого 2016 року була рідною мамою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Повернути ОСОБА_2 (вул. Шкільна, 27, м. Ладижин, Вінницька область) переплачений судовий збір, сплачений за подання заяви до суду, отримувач державний бюджет в сумі 275 (двісті сімдесят п'ять) грн 60 коп. за квитанцією № QS27889979 від 17 березня 2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя