Провадження №2/523/545/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2016 р.

Суворовський районнийсуд міста Одеси, в складі:

головуючого судді - Малиновського О.М.

при секретарі- Шевчук М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №15, в м. Одеса, цивільну справу за позовом

ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка виступає як законний представник ОСОБА_4, Одеської міської ради, Іллічівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3, яка виступає як законний представник ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, за участю третьої особи без самостійних вимог Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції про встановлення факту батьківства, визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2, ОСОБА_1 (до розірвання шлюбу Алексєєв) О.В. звернулися до суду з позовними вимогами в яких зазначили, що після смерті ОСОБА_5, який помер 07.01.2012р. відкрилася спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1, та квартири АДРЕСА_2. На їх думку вони є спадкоємцями другої черги, так як померлий є їх рідним братом. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину вони звернулися у встановлені законом строки до нотаріальної контори. Проте, у видачі свідоцтва їм було відмовлено в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майна та в звязку з наявним спором з ОСОБА_3, яка виступає в інтересах малолітньої ОСОБА_4, яка вважає, що померлий ОСОБА_5 є батьком малолітньої. Посилаючись на зазначені обставини, позивачі просять визнати за ними, в рівних частках, по ? частки за кожним, на зазначені вище квартири в порядку спадкування за законом. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_6 та представник ОСОБА_2 ОСОБА_7 заявлені позовні вимоги підтримали, просять задовольнити.

Одеська міська рада, Іллічівська міська рада не забезпечити участі своїх представників у судовому засіданні. Про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином.

На погоджуючись з заявленими позовними вимогами ОСОБА_3 звернулася до суду із позовними вимогами в інтересах малолітньої ЄрмачковоїМарії Денисівни, ІНФОРМАЦІЯ_1, в яких зазначила, що з січня 2006р. по 21 серпня 2008р. вона проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу, як чоловік та жінка з ОСОБА_5 Під час їх спільного проживання вона завагітніла від ОСОБА_5 та народила ОСОБА_4. Запис про батька дитини був зроблений на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Згодом 21 серпня 2008р. вона з ОСОБА_5 зареєструвала шлюб, який був розірваний рішенням суду 16 березня 2011р. Позивач стверджує, що батьком малолітньої дитини є ОСОБА_5, який після народження дитини, визнав її своєю дочкою, піклувався про неї, вони, як до народження так і після народження дочки вели спільне господарство, ОСОБА_5 надавав матеріальну допомогу. Проте, ОСОБА_5 не встиг визнати своє батьківство у встановленому законом порядку, так як 17 січня 2012році помер. Посилаючись на зазначені обставини ОСОБА_3 просить встановити факт батьківства ОСОБА_5 відносно ОСОБА_4. Зазначаючи, що малолітня є спадкоємцем першої черги після смерті її батька ОСОБА_5, просить визнати за останньою право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1, та квартири АДРЕСА_2.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 ОСОБА_8 предявлені зустрічні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить їх задовольнити, відмовивши у задоволенні первісних вимог.

Від представника Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції до суду надійшов лист про розгляд справи у їх відсутність.

Суд, заслухавши сторін та їх представників, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлені слідуючи факти та відповідні до них правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 04 грудня 2007р. народила ОСОБА_4. Відомості про батька дитини в актовому записі про її народження № 35 від 20 грудня 2007р., складеного у Єгорівській сільській раді Роздільнянського району Одеської області, були внесені на підставі ч.1 ст. 135 СК України, тобто за прізвищем матері, а імя по батькові дитини за її вказівкою.

На підставі а/з № 12 від 21.08.2008р. був зареєстрований шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, який рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 березня 2011 р. (справа №2-10/2011) був розірваний. Вирішуючи спір про розірвання шлюбу судом було встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 мають спільну дитину ОСОБА_4 Про те, що дитина є спільною, ОСОБА_3 стверджувала і у своєму позові про розірвання шлюбу, тобто задовго до смерті ОСОБА_5, які останнім не заперечувалися та не спростовувались. Зазначена обставина судом приймається також до уваги при вирішенні даного спору щодо встановлення факту батьківства.

ОСОБА_5 помер 07 січня 2012р. (а/з про смерть № 575 від 17.01.2012р. по відділу ДРАЦС у м. Одесі). Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1, та квартири АДРЕСА_2.

За заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, які є спадкоємцями другої черги згідно ст. 1262 ЦК України, так як є братом та сестрою померлого ОСОБА_5 у Четвертій одеській державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа №154/2012 до майна ОСОБА_5 Із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець другої черги також звернувся дід ОСОБА_5 ОСОБА_9, який не отримавши свідоцтво про право на спадщину помер 29.04.2014р. ОСОБА_3 29.11.2012р. звернулася до нотаріуса із заявою в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_4, про прийняття останньою спадщини після смерті ОСОБА_5, зазначаючи, що малолітня є дочкою померлого, тобто згідно ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги.

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Отже, вирішальним при розгляді даної справи є встановлення чи відмова у встановленні факту батьківства ОСОБА_5 щодо ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стаття 130 СК України, визначає, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у ч. 3 ст. 128 СК України.

Як було зазначено у п.п. 7,8 Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні.

Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст.135 СК.

Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, як її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст.212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

З метою вирішенні спору щодо встановлення батьківства слід брати до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і особою, яка є батьком до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання такою особою батьківства.

Факт спільного проживання однією сімєю ОСОБА_5 та ОСОБА_3, як чоловіка та жінки без укладання шлюбу до народження ОСОБА_4 підтвердили допитані у судовому засіданні свідки.

Так, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 зазначила, що приблизно у 2006р. її сестра ОСОБА_3 почала зустрічатися з ОСОБА_5, а згодом почала спільно з ним проживати однією сімєю в будинку їх матері, в окремій кімнаті, в с. Відрядіво, Роздільнянського району, Одеської області. Свідку відомо, що з пологового будинку дитину та її сестру ОСОБА_3 забирав ОСОБА_5 Їй відомо, що до укладання шлюбу з ОСОБА_3 ОСОБА_5 визнавав народжену дівчинку своєю дитиною, дбав про неї.

Свідок ОСОБА_11, яка є продавцем в с. Відрядіво, суду показала, що бачила, як ОСОБА_5 спочатку почав зустрічатися з ОСОБА_3, а згодом спільно з нею проживати однією сімєю, вони разом приходили до магазину та придбавали продукти. Після народження дівчинки, вона бачила, як вони спільно гуляли з дитиною. ОСОБА_5 визнавав себе батьком дитини.

Свідок ОСОБА_12, який знає ОСОБА_5 з 1999р., зазначив, що приблизно у 2005-2006р.р. ОСОБА_5 почав зустрічатися з ОСОБА_3, а потім спільно проживати однією сімєю в будинку матері ОСОБА_3, після вони проживали в будинку у діда ОСОБА_5 ОСОБА_9 Свідок зазначає, що ОСОБА_5 визнав дівчинку своєю дитиною.

Оглянути у судовому засіданні фотознімки, які надавалися свідкам та сторонам по справі для ознайомлення, вказують на спільне проживання ОСОБА_5 з дочкою ОСОБА_4 та визнання її своєю дочкою.

Слід зазначити, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, хоча і є рідними братом та сестрою померлого ОСОБА_5, проте з його пятирічного віку до його смерті з ним не спілкувалися, про обставини його життя взагалі не знали та не цікавилися. Відтак, посилання позивачів та їх представників, під час розгляду справи, на спростування обставин зазначених ОСОБА_3 про її проживання з ОСОБА_5 однією сімєю ґрунтуються на припущеннях та судом до уваги не приймаються. Не спростовують зустрічні позовні вимоги і інші зібрані по справі докази.

Зважаючи на викладене, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, слід дійти висновку, що ОСОБА_3 з 2006р. проживала з ОСОБА_5 однією сімєю, як чоловік та жінка, вела з ним спільне господарство та від спільного проживання у них народилася дочка - ОСОБА_4 Відтак, суд вважає, що ОСОБА_3 довела факт батьківства ОСОБА_5 відносно ОСОБА_4

В звязку з чим предявлені зустрічні позові вимоги в частині встановлення факту батьківства є доведеними та підлягають задоволенню. Разом з тим, суд вважає, що зустрічні позовні вимоги в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом за ОСОБА_4 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

В силу ч.4 ст. 1269 ЦК України та факту встановлення батьківства даним рішенням суду, малолітня ОСОБА_4 вважається такою, що прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_5

Частина 1 ст.1297 ЦК України визначає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ч.1 ст.1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

У відповідність до п.4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Положення про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно або видача свідоцтва про право власності на частку у спільному сумісному майні подружжя, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно п.4.18. пункту 4 глави 10 розділу II Положення, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Аналіз даних норм вказує на те, що правовою підставою для набуття права власності на спадкове нерухоме майно є видача нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Отже, приймаючи до уваги порядок набуття права власності на спадкове нерухоме майно встановлений законом, та відсутності обґрунтованої відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на імя ОСОБА_4, заявлені зустрічні позовні вимоги в цій частині є передчасні та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд вважає, що первісні позовні вимогиДеміденко О.В., ОСОБА_2 не підлягають задоволенню у повному обсязі, так як задоволення зустрічних позовних вимог в частині встановлення факту батьківства, виключає можливість на спадкування спадкоємцями другої черги спадкового майна після смерті ОСОБА_5 (ст.1258 ЦК України).

Згідно ст. 88 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам, суд стягує з відповідачів за зустрічним позовом понесені ОСОБА_3 витрати, які складаються з судового збору в розмірі 229,40 гривень.

Керуючись ст.ст.10,11, 58, 63,64,88,209,212-215,218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позовні вимог ОСОБА_3, яка виступає як законний представник ОСОБА_4 задовольнити частково.

Встановити факт за яким ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3,уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянин України, який помер 07 січня 2012р. є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 Вікторівни судові витрати в розмірі 229,40 гривень.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка виступає як законний представник ОСОБА_4, Одеської міської ради, Іллічівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області, через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня його проголошення.

Суддя