Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/6126/14-ц Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О. П. (Корольовський райсуд м. Житомира)
Категорія 43 Доповідач Миніч Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Миніч Т.І., суддів: Павицької Т.М.,

ОСОБА_1, секретаря судового

засідання ОСОБА_2,

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу Житомирської міської ради

на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 31 березня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Житомирської міської ради про визнання права постійного користування житловим приміщенням та видачу ордера; за зустрічним позовом Житомирської міської ради до ОСОБА_3 ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про витребування житлового приміщення з чужого незаконного володіння та зняття з реєстраційного обліку,-

в с т а н о в и в :

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом. Просив визнати за ним право постійного користування житловим приміщенням, а саме квартирою №2 по вул.1 Травня,10 у м.Житомирі. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що в 1992 році він разом з дружиною за усним дозволом керівництва КВЖРЕП-16 вселився у спірну квартиру за договором найму та проживає по даний час, сплачуючи відповідні комунальні послуги та інші платежі.

У жовтні 2014 року Житомирська міська рада звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 спірну квартиру та зобов'язати даних осіб знятися з реєстраційного обліку.

Рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 31 березня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано за позивачем право постійного користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №2 по вул.1 Травня,10 у м.Житомирі.

У задоволенні позову Житомирської міської ради до ОСОБА_3 ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про витребування житлового приміщення з чужого незаконного володіння та зняття з реєстраційного обліку відмовлено за безпідставністю.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 11 серпня 2015 року було скасовано рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 31 березня 2015 року та ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 і задоволено зустрічні позовні вимоги Житомирської міської ради.

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1. Цим же рішенням зобов'язано відповідачів знятися з реєстраційного обліку у спірній квартирі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.11.2015 року рішення апеляційного суду Житомирської області від 11.08.2015 року скасовано, а справу передано на новий апеляційний розгляд.

Таким чином, обєктом перегляду в апеляційному порядку в даній справі є рішення Корольовського райсуду м.Житомира від 31.03.2015 року за апеляційною скаргою Житомирської міської ради. Апелянтом порушується питання про скасування зазначеного рішення з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з ч.4 ст.338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_7 з усного дозволу керівництва КВЖРЕП-16 в 1992 році вселилися в квартиру АДРЕСА_1. Ордер на вселення позивача у дану квартиру не видавався.

Спірна квартира перебуває у комунальній власності Житомирської міської ради та знаходиться на балансі КВЖРЕП-16. За вказаною адресою зареєстровані основний квартиронаймач ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які здійснюють оплату житлово-комунальних послуг.

Правовідносини які виникли між сторонами регулюються Житловим кодексом України.

Разом з тим, звертаючись до суду з зустрічним позовом Житомирська міська рада обґрунтувала свої вимоги положеннями Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто позивач - власник - зобов'язаний довести ряд обставин, наявність яких є підставами для витребування майна з чужого незаконного володіння.

Такими обставинами є наявність права власності позивача на майно, факт вибуття майна з володіння позивача і знаходження його у відповідача, факти, які доводять незаконність володіння відповідачем майном позивача.

Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

У п.23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз'яснено, що відповідно до ст.387 ЦК України та частини третьої статті 10 ЦПК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. Факт знаходження майна на балансі особи сам по собі не є доказом права власності чи законного володіння.

В даному випадку в справі відсутні докази того, що Житомирська міська рада є власником спірного майна. Під час апеляційного розгляду справи представник позивача за зустрічним позовом пояснила, що інших доказів про належність спірного жилого приміщення на праві власності Міській раді немає.

За наведених обставин, суд першої інстанції обгрунтовано відмовив в задоволенні зустрічного позову. Підстав для скасування правильного по суті рішення в цій частині вимог апеляційний суд не вбачає.

Крім того, ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції також правильно вважав, що факт тривалого проживання у спірній квартирі свідчить про те, що позивач з родиною поселилися у неї не самоуправно, а заселені вони розпорядженням відповідних посадових осіб, позивач здійснює оплату за надані житлово-комунальні послуги, у 2012 році його дружиною ОСОБА_7 укладено договір про надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій із КВЖРЕП №6 м.Житомира, а тому ОСОБА_3 з родиною має право користуватися цим жилим приміщенням. А відтак суд обгрунтовано задоволив вимоги позивача.

Будь-яких процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів, апеляційним судом не встановлено.

Оскаржуване рішення в цій частині вимог також постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Житомирської міської ради відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 31 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: