Провадження № 2/537/22/2016
Справа № 537/2933/15-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.03.2016 року Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді - Якимець Т.Є.

при секретарі - Курченко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 про розподіл спільного сумісного майна подружжя та встановлення порядку користування квартирою,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розподіл спільного сумісного майна подружжя та встановлення порядку користування квартирою

Ухвалою Крюківського районного суду м.Кременчука від 25.09.2015 року в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги зменшили, дали пояснення, що ОСОБА_1 28.09.2007 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 . Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. В березні 2015 року сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, з цього часу проживають окремо.16.07.2015 року шлюб між сторонами розірваний. Під час перебування у шлюбі 25.07.2013 року за спільні кошти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали квартиру АДРЕСА_1. Кошти на користь відчуджувача квартири ПАТ «Фідокомбанк» були передані продавцю до нотаріального посвідчення договору відповідачем у розмірі 113610грн. і позивачкою у розмірі 81150 грн., що підтверджується квитанціями про здійснення валютно-обмінної операції № 15 від 25.07.2013 року № 16 від 25.07.2015 року. Договір купівлі-продажу спірної квартири виданий на ім'я відповідача. Відповідно до п.9 договору купівлі-продажу придбаний об'єкт нерухомості є предметом спільної сумісної власності подружжя, згоду на придбання якого надав другий з подружжя. Кошти на придбання квартири у матері відповідача не брали. В зв'язку з розірванням шлюбу прохають суд поділити квартиру АДРЕСА_1, визнавши за позивачкою та відповідачем право власності , за кожним, на ? частину.

Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, прохають суд позивачці в задоволенні позовних вимог відмовити, пояснили, що квартира АДРЕСА_1 придбана за кошти матері відповідача ОСОБА_3, яка 15.07.2013 року продала належну їй квартиру АДРЕСА_2, а також підтверджується розпискою відповідача, даною матері, про отримання від неї коштів в сумі 24500 доларів США для придбання квартири АДРЕСА_1 в інтересах сім'ї.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору,ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечує, дала пояснення, що 15.07.2013 року в нотаріальній конторі вона по договору купівлі-продажу продала належну їй квартиру АДРЕСА_2. При оформленні договору купівлі-продажу були присутні чоловік та жінка -покупці, ОСОБА_1, її мати,а також її знайома ОСОБА_5. троюрідна сестра ОСОБА_6. Після отримання від покупців коштів в сумі 24500 доларів США вона передала їх в нотаріальній конторі ОСОБА_1, щодо розписки остання повідомила, що ОСОБА_2 зайде і напише розписку. Син дійсно прийшов в той же день до неї за її місцем мешкання та в присутності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 написав розписку.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши позивачку та її представника, відповідача та його представника, третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, вважає, що зменшені позовні вимоги підлягають задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 28.09.2007 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого 28.09.2007 року Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області.

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матір'ю.

В березні 2015 року сторони припинили сімейно-шлюбні відносини. З цього часу проживають окремо.

16.07.2015 року рішенням Крюківського районного суду м.Кремнчука шлюб між сторонами розірваний.

25.07.2013 року по договору купівлі-продажу, посвідченого Прокопом Д.О., приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області, ОСОБА_2 придбав у ПАТ «Фідокомбанк» за 192000 грн. 00 коп. квартиру АДРЕСА_1.

В п.9 договору купівлі-продажу від 25.07.2013 року зазначено, що придбаний Об'єкт нерухомості буде предметом спільної сумісної власності подружжя, згоду на придбання якого надав другий з подружжя ОСОБА_1.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що в приміщенні нотконтори після укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 на їх очах відбулася передача від ОСОБА_3 ОСОБА_1 грошових коштів, отриманих від продажу квартири , для придбання через п'ять днів квартири на АДРЕСА_1. При цьому ОСОБА_1 в присутності своєї матері сказала, що ОСОБА_2 після роботи зайде до ОСОБА_3 і напише розписку. В їх присутності за місцем мешкання ОСОБА_3 в той же день ОСОБА_2 написав розписку про отримання коштів від ОСОБА_3 для придбання квартири для сім'ї.

Крім того, ОСОБА_6 пояснила, що вона була присутня в нотаріальній конторі також при укладенні договору купівлі -продажу квартири АДРЕСА_2, в її присутності перераховувалися кошти , отримані ОСОБА_3, від продажу квартири, це була сума 24500 доларів США купюрами по 100 доларів США. Ці кошти ОСОБА_3 склала в пакуночок, а в коридорі передала його ОСОБА_1.

Із зазначених пояснень свідків та пояснень ОСОБА_3 вбачається, що спірна квартира придбавалась для сім'ї ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона була знайома з ОСОБА_1 і ОСОБА_1 давала їй пораду як придбати квартиру та оформити документи, щоб чоловік, в разі розірвання шлюбу, не мав на неї права.

Із квитанцій про здійснення валютно-обмінних операцій № 15 від 25.07.2013 року та № 16 від 25.07.2015 року вбачається, що дійсно в цей день проводилися в ПАТ «Фідокомбанк» валютно-обмінні операції, в ході яких ОСОБА_2 обміняв 14000 доларів США та отримав 113610 грн.00 коп., а ОСОБА_1 обміняла 10000 доларів США та отримала 81150 грн.00 коп..

Відповідно до ст.60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру,земельну ділянку, допускається лише за його згодою. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до п.п.22,25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Із змісту абзаца 4 п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», вбачається, що інші особи, які приймали участь у будівництві жилого будинку (його купівлі) не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво (купівлю будинку), якщо допомогу забудовнику (покупцю) вони надавали не безоплатно.

Враховуючи, що квартира придбана сторонами в період шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки є рівні, квартира є неподільною, жоден із сторін не заявив згоди на отримання грошової компенсації, попередньо не вніс на депозитний рахунок суду відповідну грошову одиницю, суд вважає за необхідне зменшені позовні вимоги задовольнити, визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2, за кожним, право власності на ? частину квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати на оплату позовних вимог про визнання права власності на квартиру в сумі 960 грн.00 коп..

Керуючись ст.ст.10,11,60, 79, 88,212,213,215 ЦПК України, ст.ст.60,70, 71СК України, суд,

вирішив:

Змінені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2, за кожним, право власності на ? частину квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, витрати на сплату судового збору в сумі 960 (дев'ятсот шістдесят) грн.00 коп..

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів.

Суддя