НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/7571/15
№ 2/183/589/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого: судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб - Служби у справах дітей Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Органу опіки та піклування Меліоративнівської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав, -

встановив:

Подано позов ОСОБА_1, в якому позивач просила позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 30 серпня 2003 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб виконкомом Меліоративнівської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області. 25 жовтня 2004 року шлюб між сторонами розірвано, але з березня 2005 року вони відновили стосунки. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_3. Спільне життя позивача та відповідача не склалося та з вересня 2007 року, вони припинили стосунки. Згідно рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2007 року, відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти, але добровільно рішення суду не виконує. Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2015 року відповідача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на один рік, звільнивши від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, призначивши іспитовий строк один рік. 12 листопада 2015 року відповідач надав позивачу нотаріально завірену заяву про відмову від виховання та утримання малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З вересня 2007 року відповідач проживає окремо та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не бере педагогічної, матеріальної, грошової або будь-якої іншої участі у вихованні сина, а тому позивач вважає, що відповідача необхідно позбавити батьківських прав відносно сина.

До судового засідання позивач не з'явилась, надавши суду заяву, в якій позов підтримала та просила його розглянути за відсутності позивача.

Відповідач до суду не з'явився, надавши суду заяву, в якій позов визнав та просив проводити його розгляд за відсутності сторін.

Представники Служби у справах дітей Новомосковської районної державної адміністрацій Дніпропетровської області та Органу опіки та піклування Меліоративнівської селищної ради Дніпропетровської області в судове засідання не з'явилися, надавши суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.

У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явилися, на підставі ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини.

Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі з 30 серпня 2003 року по 25 жовтня 2004 року /а.с. 6/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 /а.с.6/, батьком якого значиться відповідач, матір`ю - позивач.

На підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2007 року, відповідач зобов'язаний до сплати на користь позивача на утримання ОСОБА_3 аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 жовтня 2007 року до досягнення дитиною повноліття /а.с.11/.

11 січня 2013 року Виконавчим комітетом Меліоративнівської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області зареєстровано шлюб між позивачем та ОСОБА_4 /а.с.7/.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на один рік, звільнено відповідача від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням строком один рік /а.с. 9/.

19 листопада 2015 року відповідач надав нотаріально засвідчену заяву, в якій зазначив, що відмовляється від виховання та утримання малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.10/.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно зі ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до вимог ст. 164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

В постанові № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19 грудня 2008 р.), а саме в пункті 15 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. В пункті 16 даної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Доказів на підтвердження поважності причин, які перешкоджали відповідачу належним чином виконувати батьківські обов'язки, сплачувати аліментні зобов'язання, надавати піклування та турботу дитині, спілкуватися з нею матеріали справи не містять, відповідачем не надано.

Таким чином, оскільки сторонами визнано та матеріалами справи підтверджено факт того, що відповідач маючи можливість приймати участь у вихованні дитини, не виконує своїх батьківських обов'язків, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, оскільки це повністю відповідає інтересам малолітньої дитини.

Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що позивач сплатила судовий збір при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб - Служби у справах дітей Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Органу опіки та піклування Меліоративнівської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Дніпропетровська, батьківських прав відносно його сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2) витрати по сплаті судового збору в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.О. Парфьонов