РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/18598/15-ц

пр. № 2/759/1417/16

19 лютого 2016 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коваль О.А. при секретарі Ярмощук К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва ЖЕД-2, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 (відповідач-1) та ОСОБА_3 (відповідач-2) такими, що втратили право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1. Свої вимоги обґрунтовує тим, що після отримання ордеру на право зайняття службового жилого приміщення у вказану квартиру у 2000 році на сім'ю у складі 4 осіб (він, дружина - ОСОБА_5, дочка - ОСОБА_2, син - ОСОБА_3), вони 25.04.2000 року зареєструвалась у вказаній квартирі. Проте, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають у квартирі АДРЕСА_2 більше десяти років, не беруть участі в оплаті комунальних та інших послуг та не несуть витрат по її утриманню, зняти з реєстраційного обліку він самостійно їх не може. З огляду на викладене, він вимушений звернутися до суду із вказаним позовом.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Додатково суду пояснив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є його дітьми. Однак починаючи з 2004 року вони в в спірній квартирі не проживають, оскільки дочка ОСОБА_6 виїхала жити до Чехії, а син ОСОБА_7 - до Росії в Санкт-Петербург. Також йому відомо, що син отримав громадянство Російської Федерації. Позивач з дітьми спілкується за допомогою телефону. ОСОБА_8 самостійно знявся з реєстрації та виїхав на проживання до Чехії, а його дружина померла ІНФОРМАЦІЯ_7. Квартира, в якій він проживає є службовою, однак позивач має намір її приватизувати, але без відповідачів це зробити неможливо. Крім того, позивач вказав, що наразі оплачувати комунальні послуги з у рахуванням зареєстрованих осіб в спірній квартирі є матеріально важко, а тому порушене у позові питання є актуальним для нього.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлені, у розумінні ч.5 статті 74 ЦПК України, належним чином, зокрема через направлення судових повісток, як це передбачено нормами ЦПК України, за зареєстрованим місцем їх проживання, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило, а тому суд вважає за можливе слухати справу у їх відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою позивача відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України заочне рішення. Слід вказати, що згідно рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року за № 17-рп/2011, справа № 1-9/2011 таке повідомлення сторони також вважається належним.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, в матеріалах цивільної справи міститься заява, в якій він просив здійснювати розгляд справи у його відсутність та підтримав позов у повному обсязі.

Представник третьої особи Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва ЖЕД-2 в судове засідання також не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений у розумінні ст. 74 ЦПК України, належним чином, зокрема через направлення судових повісток, у зв'язку з чим суд вважає за можливе слухати справу без його участі за наявними у справі доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків та дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі розпорядження Залізничної районної державної в м. Києві державної адміністрації від 09.02.2000 року № 124, позивачу видано ордер № 001895 від 16.02.2000 року на право зайняття службового жилого приміщення на трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 на сім'ю в складі чотирьох осіб (а.с. 5).

Після отримання ордеру на право зайняття жилого приміщення, він разом з дружиною ОСОБА_5, і дітьми ОСОБА_2 та ОСОБА_3 25.04.2000 року вселилась у вказану квартиру, що підтверджується довідкою Форми №3, виданою ОСОБА_1 Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» м. Києва від 06.11.2015 року № 430/76 (а.с. 4).

Згідно акту від 06.11.2015 року, складеного майстром технічної дільниці ЖЕД-2 ОСОБА_9 на підставі заяви ОСОБА_1 та затвердженого начальником ЖЕД-2 ОСОБА_10 (а.с. 8), відповідачі ОСОБА_2, 1975 р.н. та ОСОБА_3, 1982 р.н. за адресою: АДРЕСА_2 не проживають з 2004 року по час складання акту, що підтверджено сусідами заявника ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14, під присягою пояснив, що є сусідом ОСОБА_1, з яким вони спільно проживають в будинку АДРЕСА_2, а його самого знає з 1970 року. На даний час позивач проживає сам, дружина останнього померла, а діти виїхали за кордон близько десяти років тому. Відповідачі разом з ним не проживають. В їхню квартиру свідок заходив близько року тому, але дітей позивача не бачив і їх речей також.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що також є сусідкою ОСОБА_1, її квартира знаходиться на тому ж поверсі, що і позивача за адресою: АДРЕСА_2. Суду повідомила, що відповідачі в квартирі позивача останні п'ять років не проживають. ОСОБА_1 зараз живе з внуком ОСОБА_9, а до цього останні п'ять років разом з ним жила і його дружина, яка вже померла. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - це діти позивача, але за останні п'ять років вона жодного разу їх не бачила. Де вони зараз проживають свідок не знає, однак зі слів покійної дружини позивача знає, що в Російській Федерації. В квартирі позивача свідок була в день похорон дружини ОСОБА_5, але відповідачів не бачила, їх речей також.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що позивача знає з 1992 року. Він проживає в одному будинку з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2, позивача квартира - на сьомому поверсі, а його - на шостому. ОСОБА_1 проживав зі своєю дружиною, поки та не померла. А діти в 2004 році виїхали до Російської Федерації, і з тих пір в спірній квартирі не проживають. ОСОБА_13 до позивача заходив приблизно один раз на місяць, і був свідком того, що в квартирі № 228 жив лише позивач і його дружина, коли та була живою.

Так, у судовому засіданні встановлено, що відповідачі не маючи перешкод в користуванні спірною квартирою, добровільно в ній не проживають більше шести місяців, нею не цікавляться, за житлово-комунальні послуги не сплачують, їх особисті речі в ній відсутні.

Згідно ч.1 ст. 118 ЖК Української РСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Згідно наданого суду ордеру № 001895 на право зайняття службового житлового приміщення від 16.02.2000 року та Довідки форми № 3 виданої Комунальним центром "Центр комунального сервісу м.Києва" від 06.11.2015 року вбачається, що позивачу ОСОБА_1 була надана службова квартира АДРЕСА_3 разом із членами його сім"ї: дружина ОСОБА_5 та дітьми: ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Як з"ясовано в судовому засіданні дружина позивача ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_7, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть (а.с. 24) та як з"ясовано вище, діти відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають в спірній квартирі більше шести місяців, за свідченнями свідків - близько десяти років.

Згідно ст. 123 ЖК Української РСР порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. До користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73 - 76, 79 - 83, 85, 90, частиною шостою статті 101, статтями 103 - 106 цього Кодексу.

Наведені положення дають підстави зробити висновки, що положення глави 59 Цивільного кодексу Україниє загальними по відношенню до глави 3 Житлового кодексу УРСР, оскільки норми ЦК України регулюють відносини, пов'язані з комерційним наймом будь-якого житла, ст. ст. 118 - 1261 ЖК УРСРрегулюють відносини, що складаються при наймі житла спеціального призначення - службового; положення глави 59 ЦК України застосовуються до договорів найму службового житла, що належить до приватного житлового фонду, тільки в частині, що не суперечить Житловому кодексу УРСР; до договору найму службового житла, що перебуває у приватній власності, не можуть бути застосовані положення ст. ст. 8101, 821, 822, 824, 825 Цивільного кодексу України.

Враховуючи викладене, можна дати наступну характеристику договору найму службового житла.

Наймач службового жилого приміщення вправі проживати в ньому разом з членами своєї сім'ї. При тимчасовій відсутності наймача службового приміщення або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п'яти років перебування на дійсній військовій службі; 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; 3) поміщення дитини (дітей) на виховання в дитячий заклад, до родичів, опікуна чи піклувальника - протягом усього часу їх перебування в цьому закладі, у родичів, опікуна чи піклувальника, якщо в будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї; 4) виїзду в зв'язку з виконанням обов'язків опікуна (піклувальника) - протягом усього часу виконання цих обов'язків; 5) влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей-інвалідів, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги - протягом усього часу перебування в них; 6) виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі - протягом усього часу перебування в ньому; 7) взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї.

Наймач службового жилого приміщення зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) за затвердженими у встановленому порядку ставками і тарифами.

Оскільки, глава 3 ЖК Української РСР не передбачає норми щодо порядку користування житловим приміщенням членів сім"ї наймача, тому підлягають застосуванню норми згідно аналогії закону.

Відповідно до ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках, визначених ч. 3 ст. 71 ЖК Української РСР які вже судом перераховані вище в даному рішенні.

Згідно ст.72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Отже, з огляду на вищевикладене, враховуючи те, що в судовому засіданні встановлено, що відповідачі протягом тривалого строку, більше шести місяців не проживають в квартирі за адресою: АДРЕСА_1; оплат на житлово-комунальні послуги не здійснювали; дій, які б свідчили про бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням не вчиняли, підстав для збереження такого житла за відповідачами визначених ч.3 ст. 71 ЖК Української РСР не встановлено, тому вимога позивача щодо визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_4 підлягає задоволенню.

Слід вказати, що в даному випадку судом також враховується статус вказаного спірного житла та відповідно норми, які підлягають застосуванню в даних правовідносинах, зокрема враховуються вимоги ст. 124 та ст. 125 ЖК Української РСР які визначають осіб, яких не може бути виселено із службових жилих приміщень без надання іншого жилого приміщення до яких відповідачі не відносяться, оскільки серед іншого встановленого судом вище, такі були поселені в зазначене службове житло як членами сім"ї позивача та які по досягненню повноліття виїхали з нього за власним бажанням, коли в ньому залишається проживати позивач на ім"я якого такий ордер на поселення і видавався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 71, 72, 118, 123, 124, 125 ЖК Української РСР, ст.ст. 3, 11, 57-61, 209, 212-215, 218, 223, 224-226, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_4.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя