справа № 125/2747/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2016 Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого, судді Переверзєва С.В.

при секретарі Бородкіній Л.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третіх осіб без самостійних вимог на стороні позивача Органу Опіки та піклування при виконкомі Калинівської міської ради, опіки та піклування служби у справах дітей Барської районної державної адміністрації Вінницької області про вселення, в зобов,язанні не чинити перешкоди у користуванні,

ВСТАНОВИВ:

В заяві до суду позивач вказала, що 5.09.2006 р. вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі РАЦС міського управління юстиції Вінницької області. Актовий запис № 2322.

ІНФОРМАЦІЯ_8 року у них народилася донька ОСОБА_4.Шлюб розірвано 09 вересня 2009 р., але вони продовжували проживати однією сім'єю з відповідачем і донькою, вести спільне господарство.Відповідно до договору купівлі-продажу від 20 березня 2009 року вони купили для проживання їхньої сім'ї будинок по АДРЕСА_2 за спільні кошти.Всі разом переїхали туди жити, що підтверджується актами свідків від 14.07.2014 року за № 43, довідкою за № 1025 від 14.07.2014 року Копайгородської селищної Ради Барського району Вінницької області, листами та інформацією з Барського РВ УМВС України у Вінницькій області, куди вона зверталася із-за недостойної поведінки відповідача, коли він зчиняв скандали на очах дитини. Але потім вони мирилися і продовжували жити разом. Так як будинок придбали за спільні зароблені кошти, іншого житла у них з дитиною немає, і він обіцяв весь час, що подарує будинок доньці, тому вона і не зверталася за його поділом.Той факт, що вони будинок придбали під час шлюбу підтверджується і її свідоцтвом про розірвання шлюбу, який вони отримали 09 вересня 2009 року, а договір купівлі - продажу як на будинок, так і на придбання земельної ділянки був оформлений 20 березня 2009 р.. Цей факт підтверджується і тим, що їй продавець будинковолодіння, як на підтвердження їхньої домовленості з ним про придбання разом з будинком і земельної ділянки біля нього надав того ж 20 березня 2009 р. доручення на розпорядженняземельною ділянкою, як він їй тоді запевняв, що це майже теж саме, що і договір. Вона зараз розуміє це він зробив на прохання відповідача, користуючись її юридичною необізнаністю. Вона вважала, що це дійсно є договір дарування на земельну ділянку.Отже в зв'язку з викладеним, вони з донькою набули право проживання в будинку , вона - як співвласник відповідача, і також з донькою, як члени його сім,і, але із-за недостойної поведінки відповідача змушені були піти на квартиру. В даний час в них немає коштів вже знімати квартиру, маючи право на володіння, розпорядження, користування часткою будинковолодіння по АДРЕСА_2 тому і звертається з даним позовом про вселення в будинок АДРЕСА_2

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_16 повністю підтримали заявлений позов та наполягали на його задоволенні. ОСОБА_1 наполягала на вселенні її з донькою в будинок АДРЕСА_2 і категорично заперечували проти вселення тільки доньки, як то просив відповідач ОСОБА_2

ОСОБА_2 пред,явлений позов визнав частково. Він не заперечував проти вселення в будинок його малолітньої доньки ОСОБА_4. Натомість заперечив проти вселення ОСОБА_1, так як вважає, що у останньої відсутні правові підстави, будинок належить йому, позивач не має ніякого відношення до будинку, не була в ньому зареєстрована, відповідне було встановлено судовими рішеннями, які на даний час набрали законної сили.

Представник органу опіки та піклування служби у справах дітей Барської районної державної адміністрації Вінницької області Вовчук І.А пред,явлений позов визнала і просила його задовольнити.

Представник органу опіки та піклування при виконкомі Калинівської міської ради Вінницької області в судове засідання не з,явився, але в письмовій заяві до суду просив справу слухати у його відсутності.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_4 суду пояснила, що на даний час проживає з своєю мамою - ОСОБА_1 Вона не бажає жити окремо від мами.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Позивач ОСОБА_1 правовими підставами для задоволення свого позову зазначила ст. 64, 156 ЖК України і підставами для цього вказала, що згідно до договору купівлі-продажу від 20 березня 2009 року вони з відповідачем купили для проживання їхньої сім'ї будинок по АДРЕСА_2 за спільні кошти.Всі разом переїхали туди жити. Так як будинок придбали за спільні зароблені кошти, іншого житла у них з дитиною немає, і відповідач обіцяв весь час, що подарує будинок доньці, тому вона і не зверталася за його поділом. Досліджуючи дані обставини суд спирається на вимоги ст.156 ЖК України, яка передбачає, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які

проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На

вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх

права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Позивач посилається, що будинок був придбаний за спільні кошти під час спільного проживання з відповідачем, разом з тим данні обгрунтування суперечать змісту рішення Барського районного суду Вінницької області від 6 травня 2015 року (а.с.32-36), залишеним в силі інстанціями вищого рівня, який встановив, що рішенням Староміського районного суду м.Вінниця від 9 жовтня 2008 року, яке набрало законної сили 21 жовтня 2008 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Відповідно до вимог ст.105 Сімейного кодексу України з даного часу шлюб між сторонами був припинений внаслідок його розірвання. Барський районний суд також зазначив, що обгрунтовуючи факт проживання з ОСОБА_2 однією сім'єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу та їх дочкою ОСОБА_4 в період із 20 березня 2009 року по червень 2014 року, ОСОБА_1 посилається на довідку №1025 від 14 липня 2014 року, видана їй Копайгородською селищною радою Барського району Вінницької області, де вказано, що ОСОБА_7 разом із своєю дочкою ОСОБА_4 проживали без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 Вінницької області з ОСОБА_2 та вели підсобне господарство (а.с.11). В акті обстеження місця проживання №43 від 14 липня 2014 року, комісією Копайгородської селищної ради Барського району за ствердженнями свідків ОСОБА_8 жительки АДРЕСА_1 та ОСОБА_9 жителя АДРЕСА_3 встановлено, що ОСОБА_1 та її дочка ОСОБА_4 з квітня 2009 року по червень 2014 року по АДРЕСА_2 Вінницької області спільно проживали з ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу та вели особисте підсобне господарство. ОСОБА_1 та її дочка ОСОБА_4 зареєстровані АДРЕСА_4 (а.с.12). ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив проти наданих позивачем доказів, а саме довідки та акту обстеження від 14 липня 2014 року, спростовуючи їх недостовірність довідками від 08 вересня 2014 року та від 23 квітня 2015 року. Згідно довідок №1219 від 08 вересня 2014 року та №502 від 23 квітня 2015 року, видані ОСОБА_2 виконкомом Копайгородської селищної ради Барського району Вінницької області, ОСОБА_2 зареєстрований та проживає АДРЕСА_5 Відмості про склад сім'ї відсутні. Його дочка ОСОБА_4 проживала біля батька з квітня 2009 року по червень 2014 року. ОСОБА_1 з квітня 2009 року по даний час за вказаною адресою не проживала (а.с.28,218). Згідно актів обстеження місця проживання №54 від 08 вересня 2014 року та №16 від 17 квітня 2015 року, комісією Копайгородської селищної ради Барського району Вінницької області за ствердженнями свідків ОСОБА_10 жителя АДРЕСА_6, ОСОБА_11 жителя АДРЕСА_7, ОСОБА_12 жителя АДРЕСА_8, ОСОБА_13 жителя АДРЕСА_9, встановлено, що ОСОБА_1 та її дочка ОСОБА_4 на даний час не проживають в будинку, що розташований по АДРЕСА_2 Свідки пояснили, що з квітня 2009 року по червень 2014 року ОСОБА_1 також не проживала за вказаною адресою. Однак дочка ОСОБА_4 проживала біля батька ОСОБА_2 з квітня 2009 року по червень 2014 року, однак на даний час не проживає (а.с.29, 219). Той факт, що дочка ОСОБА_4 з квітня 2009 року по червень 2014 року періодично проживала як з ОСОБА_2 в с.Шипинки, так і з ОСОБА_1 в м.Вінниці, відповідає фактичним обставинам справи, сторонами не оспорюється, а тому не потребує доказуванню. Однак, дана обставина не може бути достатнім доказом для встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім'єю як жінки та чоловікабез реєстрації шлюбу. Щодо наданих ОСОБА_1 фотокопій, на яких є зображання з ОСОБА_2, суд не бере вказані фотокопії до уваги, оскільки позивач не довела їх походження (а.с.107-112). Щодо вимоги про встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім'єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу в період з жовтня 2008 року по червень 2014 року, про яку позивач заявила після пояснення сторін та допиту свідків, та проти чого заперечив відповідач, посилаючись на недоведеність та безпідставність даної вимоги, суд вважає, що підстав для встановлення даного факту у суду немає через відсутність будь-яких доказів на його підтвердження. Крім того, позивач не навела підстав необхідності встановлення фактів проживання з відповідачем однією сім'єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, в той час як предметом розгляду даної справи є майно набуте в шлюбі. За відсутності доказів, які б з достовірністю підтверджували факти, які просить встановити позивач, суд відмовляє в задоволенні вимог в цій частині повністю.

З врахуванням наведених даних, які у відповідності до вимог ст. вимог ст.61 п.3 ЦПК України, не підлягають доказування і договіру купівлі - продажу житлового будинку АДРЕСА_2 (а.с.6) від 20 березня 2009 року, де покупцем зазначено ОСОБА_14, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_1 не купувала зазначений будинок, жодним чином не має до нього відношення,

на час придбання даного будинку не являлась членом сім,ї ОСОБА_2 і у неї відсутні правові підстави для вселення.

Стосовно вимог позивача про вселення малолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7, то відповідно до свідоцтва про народження (а.с.3) батьком останньої є ОСОБА_2 Останній в судовому засіданні не заперечував проти вселення дитини в будинок, натомість згідно вимог ст.156, 65 ЖК України на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Крім того відповідно до змісту ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заперечила необхідність вселення дитини без неї, не бажання вселення без мати виказала і ОСОБА_4 Враховуючи викладене і того, що суд дійшов до переконання про необхідність відмови в задовленні вимог про вселення ОСОБА_1, то суд вважає можливим відмовити у задоволенні вимог про вселення ОСОБА_4 в будинок АДРЕСА_2.

На підставі викладеного і керуючись ст. 209, 212, 213, 218 ЦПК України, ст.29 ЦК України, ст. 64, 156 ЖК України, суд,

В И Р I Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третіх осіб без самостійних вимог на стороні позивача Органу Опіки та піклування при виконкомі Калинівської міської ради, опіки та піклування служби у справах дітей Барської районної державної адмінстрації Вінницької області про вселення її та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8 в будинок АДРЕСА_2, в зобов,язанні не чинити їм перешкоди у користуванні даним приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів.

СУДДЯ: