АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4761/16 Головуючий 1-ї ін-ї. ОСОБА_1
Справа № 645/9240/15-ц Доповідач Сащенко І.С.
Категорія відшкодування шкоди
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3 ,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 В`ячеслава Сергійовича на рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 17 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_5 В`ячеслава Сергійовича до ОСОБА_6, страхової компанії «АСКО-Медсервіс» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 та ПАТ «АСКО - Медсервіс» про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, який уточнив в ході розгляду справи.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 14.07.2015 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, у якій було пошкоджено належний йому на праві власності автомобіль ВАЗ 21041-182-20, державний номер НОМЕР_1. ДТП сталася з вини водія ОСОБА_6, про що свідчить постанова Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.08.2015 року. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» застрахована в страховій компанії «АСКО-Медсервіс». Загальна сума завданої позивачу майнової шкоди становить 16245 грн., зокрема 1200 грн. - за послуги авто евакуатора, 350,00 грн. - за сплату замовлення наряду №ЗиФ-743342 від 22.07.2015 року за оцінку пошкоджень автомобіля після ДТП, 560,00 грн. - за стоянку автомобіля, 2172 грн. - на оплату запчастин; 750,00 грн. - на оплату рахунку-фактури №1 від 17.09.2015 року за ремонт автомобіля та 11200,00 за ремонт автомобіля, а також витрати на сплату за комісію банку 10 грн. та 3 грн. за вїзд до торговельного майданчику ринку «Автогорад». 12.11.2015 року йому було виплачене страхове відшкодування у розмірі 4618,17 грн.

Посилаючись на вказані обставини, просив стягнути на його користь із страхової компанії «АСКО-Медсервіс» 11 626,83 грн. на відшкодування майнової шкоди; з ОСОБА_6 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди; стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу у сумі 7500 грн. , а також судовий збір у сумі 487,20 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, на задоволенні вимог про стягнення витрат по сплаті комісії банку у сумі 10 грн. та 3 грн. не наполягав.

Відповідач ОСОБА_6 в судовому засідання позов не визнав.

Представник відповідача страхової компанії «АСКО-Медсервіс» в судове засідання не з`явився.

Рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 17.03.2016 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 1500 грн., витрати на правову допомогу 395,30 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн.; стягнути зі страхової компанії «АСКО-Медсервіс» на користь ОСОБА_5 майнову шкоду у розмірі 1760,00 грн., витрати на правову допомогу 395,30 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, в особі свого представника ОСОБА_4 просить рішення скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

При цьому посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що для задоволення позову є всі підстави.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що шкоду було причинено пошкодженням автотранспортного засобу, який знаходиться у володінні позивача на відповідній правовій основі, внаслідок порушення Правил дорожнього руху України особою, відповідальність якої застрахована за договором.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними і зробленими у відповідності із зібраними по справі доказами.

Встановлено, що 14.07.2015 року приблизно 17 год. 45 хв. водій ОСОБА_6, керуючи автомобілем Mercedes-Benz, державний номер НОМЕР_2, в м. Харкові по пр. Гагаріна в районі будинку №2 при повороті ліворуч не надав дорогу автомобілю ВАЗ 21041-182-20, державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5, який рухався у зустрічному напрямку, та скоїв з ним зіткнення, чим порушив п.10.4 Правил дорожнього руху України.

Згідно постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.08.2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчинені ДТП, що відбулася 14.07.2015 року (а.с.6).

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками, серед іншого, вважаються втрати, яких особа зазнала зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Із матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 на час скоєння ДТП була застрахована Страховою компанією «АСКО-Медсервіс», що підтверджується полісом №АЕ/3607544. Страхова сума на одного потерпілого становить: за шкоду, заподіяну життю і здоровю 100000 грн.; за шкоду, заподіяну майну 50000 грн., розмір франшизи 1000 грн. (а.с. 107).

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням, транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо - транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно звіту №523 від 04.09.2015 року вартість відновлювального ремонту у урахуванням фізичного зносу транспортного засобу автомобіля ВАЗ 21041-182-20, державний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження на дату ДТП складає 6741,81 грн.(а.с.56-80)

На підставі вказаного звіту страховою компанією було здійснено розрахунок розміру страхового відшкодування, яке за вирахуванням суми ПДВ 1123,64 грн. та франшизи 1000 грн. склало 4618,17 грн. (а.с.52).

Відповідно до платіжного доручення №03069 від 12.10.2015 року вказана сума була перерахована на рахунок ОСОБА_5С.(а.с.53).

Відповідно до ст. 36.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» - страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Сума франшизи у розмірі 1000 грн. була сплачена позивачу самим ОСОБА_6 (а.с.109).

Враховуючи, що витрати, повязані з необхідністю проведення відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу позивачу були відшкодовані у повному обсязі, суд першої інстанції підставно стягнув зі страхової компанії «АСКО-Медсервіс» на користь ОСОБА_5 1760,00 грн. на відшкодування витрат на евакуацію транспортного засобу, а також поміщення його на стоянку (400 грн+400 грн.+400 грн.+560 грн.), що підтверджується копіями чеків від 16.09.2015 року, 14.07.2015 року, 22.07.2015 року та замовленням-нарядом №ЗиФ-755244 від 16.09.2016 року (а.с.7-9,13).

Вимоги про відшкодування інших витрат, фактично понесених позивачем по відновленню автомобілю, задоволенню не підлягають.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Згідно ч.2 ст.59 ЦК України обставини по справі, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на те, що обовязок доведення розміру шкоди лежить на позивачеві, клопотання про проведення автотоварознавчої експертизи позивачем не заявлялось, доцільність проведення ремонтних робіт, зазначених ОСОБА_5 та придбання запчастин на суму, що перевищує розмір страхового шкодування, сплаченого страховою компанією, не підтверджена належними та допустимими доказами.

Статтею ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до правил ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, з урахуванням характеру, обсягу і глибини страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) і з урахувань інших обставин - стану його здоров'я, істотності вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому судом враховуються вимоги розумності і справедливості.

З огляду на незначний розмір шкоди, завданий майну позивача, ступінь тяжкості правопорушення, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд першої інстанції визначив розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню у сумі 1500 грн.

Судова колегія з таким висновком погоджується, підстав для збільшення цієї суми не вбачає.

При вирішенні питання про відшкодування витрат позивача на правову допомогу на підставі договору №0096 від 03.08.2015 року, укладеному з Адвокатським бюро ОСОБА_7, суд керується розясненнями міжнародних судів та Верховного Суду України. Так, при постановленні рішення Європейський суд з прав людини (Справа Побегайло проти України, заява №18368/03) 29.03.2004 р. зазначив, що для компенсації затрат в суму, присуджену у відповідність зі ст.41 Конвенції, повинно бути встановлено, що ці затрати були необхідними та фактично понесені, з метою запобігання порушення або отримання відшкодування за визнане порушення Конвенції, і якщо вони були розумними відносно їхнього розміру.

Відповідно до акту виконаних робіт від 11.01.2016 року Адвокатське бюро надало ОСОБА_5 правові послуги у вигляді участі в судових засіданнях та інших процесуальних діях всього на суму 7500 грн. (а.с.88)

Розрахунок вартості таких робіт позивачем не надано.

За таких обставин, виходячи з обсягу обумовленої у договорі роботи, суд підставно визначив до стягнення за рахунок відповідачів суму в розмірі 790,60 грн. за участь представника у судових засіданнях, обчислену відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №590 від 27.04.2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок компенсації за рахунок держави».

Посилання представника позивача на те, що у вартість його послуг включено не лише час, що підтверджений журналами судових засідань, а й час очікувань у суді, не ґрунтується на вимогах закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а зводяться лише до переоцінки доказів, повно та всебічно досліджених судом першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 301, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 В`ячеслава Сергійовича відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 17 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді