Справа № 487/1864/15-ц
Номер провадження 2/489/869/16
РІШЕННЯ

Іменем України

05 квітня 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_2 (далі-відповідач 1), Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИП-ТРАНС" (далі-відповідач 2) про стягнення компенсації матеріальної та моральної шкоди,

встановив

В березні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі за текстом - ДТП) з вини відповідача 1, автомобілю позивача завдано матеріальних збитків. Так, як власником автомобілю, за кермом якого перебував відповідач 1 є відповідач 2, вважає, що витрати, які поніс позивач повинні відшкодувати відповідачі в солідарному порядку.

Просив суд стягнути з відповідачів на його користь відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 34963,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 6000 грн.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов.

Відповідач 1 в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суду не відомо.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Згідно з Постановою від 29.10.2014 у справі №487/10149/14-п відповідач 1 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення із тим що рухався попереду а/м Тойота Камрі, д/н НОМЕР_1 під керуванням позивача, в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Відповідача 1 визнано винним в скоєному правопорушенні та накладено штраф у розмірі 340 грн.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником Тойота Камрі, д/н НОМЕР_1 є позивач (а. с. 8).

Згідно зі Звітом №255-14 визначено вартість матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП власнику автомобілю Тойота Камрі, д/н НОМЕР_1, на дату огляду склала 89924,04 грн. (а. с. 9-10)

Відповідно до Рахунку №105 від 25.12.2014 вартість відновлювального ремонту автомобілю Тойота Камрі, д/н НОМЕР_1 склала 84963,00 грн. (а. с. 12)

Згідно з Квитанцією до прибуткового касового ордеру №105 від позивача прийнято на ремонт автомобілю Тойота Камрі, д/н НОМЕР_1 (а. с. 14)

01.12.2014 ПАТ СК "Альфа Страхування" на користь позивача сплачено максимальний розмір страхового відшкодування згідно полісу страхування №АС-7402715 ВІД 20.12.2013 в розмірі 50000 грн. (а. с. 16)

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач стверджує, що відповідач 1 та відповідач 2 між собою перебувають у трудових відносин, а автомобіль, за кермом якого перебував відповідач 1 під час скоєння ДТП належав відповідачу 2.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правові підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Автомобіль - є джерелом підвищеної небезпеки. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Тобто, позивач пред'явив позов про солідарне стягнення компенсації шкоди відповідачем 1, як безпосереднім заподіювачем шкоди та відповідачем 2, тому, що вважає, що автомобіль перебуває у власності або володінні цієї юридичної особи та відповідач 1 є працівником відповідача 2.

Відповідно до довідки від 15.01.2016 автомобіль НОМЕР_2, який був під керування відповідача 1 в момент скоєння ДТП, зареєстрований за гр. ОСОБА_3, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність згідно полісу №АС/7402715.

Тобто, відповідач 2 не є власником автомобіля. В момент вчинення ДТП автомобіль перебував у володінні відповідача 1.

Згідно з довідки від 14.01.2016 №142/9/14-02-10-07 ОСОБА_2 дійсно працював та отримував заробітну плату у ТОВ "ВИП-ТРАНС".

Згідно з видатковою накладною №27759 від 09.09.2014 постачальник ТОВ "Баядера Логістик" поставив, а одержувач ОСОБА_4 отримав на підставі договору №332 від 01.02.2013 певний товар.

Відповідно до товарно-транспортної накладної на переміщення алкогольних напоїв від 09.09.2014 обов'язки перевізника виконував відповідач 2 за допомогою автомобіля НОМЕР_3; одержувачем зазначено позивача, а водієм - відповідача 1.

В судовому засіданні допитана в якості свідка ОСОБА_5 пояснила, що дійсно відповідач 1 здійснював поставки продукції до їх магазину, по всіх накладних перевізником було зазначено відповідача 2.

Як вбачається з матеріалів справи, ДТП сталося о 8 год. 10 хв. З наданих позивачем видаткових накладних та пояснень свідка не можливо встановити точний час, коли здійснювалися вказані поставки. За такого, у суду відсутні підстави вважати, що в час скоєння ДТП відповідач 1 керував транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із відповідачем 2. Крім того, суду не надано доказів, чи перебував транспортний засіб FORD TRANSIT, н/з НОМЕР_4 у володінні відповідача і на якій правовій підставі.

Суду не надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів того, що відповідач 2 на момент вчинення ДТП був власником (володільцем) автомобіля та те, що відповідач 1 під час ДТП (о 08 год. 10 хв. ранку) виконував трудові обов'язки за договором з відповідачем 2 вимоги в частині стягнення компенсації матеріальної та моральної шкоди з відповідача 2 задоволення не підлягають.

Не підлягає задоволенню вимога про солідарне стягнення компенсації шкоди, оскільки солідарна відповідальність відповідно до ст. 1190 ЦК України має місце у випадку, якщо шкоду було заподіяно спільними діями або бездіяльністю декількох осіб.

Як встановлено судом, транспортний засіб FORD TRANSIT, н/з НОМЕР_4 перебував у користуванні відповідача 1 при скоєнні ДТП.

Вирішуючи питання про відшкодування матеріальних збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою позивачу, судом взято до уваги постанову від 29.10.2014 у с/ц №487/10149/14-п, звіт №255-14, рахунок №105 від 25.12.2014 і суд приходить до висновку, що вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Проаналізувавши всі надані докази, суд приходить до висновку, що позивачу було спричинено моральну шкоду, оскільки в результаті ДТП пошкоджено належний йому автомобіль, для відшкодування спричинених збитків він змушений витрачати додатково час та кошти, що призвело до зміни звичного для нього способу життя.

Спричинену позивачу моральну шкоду суд, з урахуванням вимог розумності і справедливості залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань позивача, оцінює в розмірі 1000 грн., а тому його вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований, а відтак підлягає частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача 1 на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 409,63 грн., що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені.

Так, як позивачем було заявлено 2 вимоги (майнового та немайнового характеру), судовий збір не сплачено в повному обсязі, то недоплачений судовий збір за вимогою про стягнення на користь позивача моральної шкоди підлягає стягненню з відповідача 1 на користь держави пропорційно до задоволеної частини вимог, тобто в розмірі 183,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

В задоволенні позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИП-ТРАНС" відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, 25.10.1990 р. н., народився у м. Вознесенськ Миколаївської обл., РНОКПП - НОМЕР_5 на користь ОСОБА_1 компенсацію матеріальної шкоди в сумі 34 963 (тридцять чотири тисячі дев'ятсот шістдесят три) грн. та компенсацію моральної шкоди 1000 (одну тисячу) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 409,63 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 183,6 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв