Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого -судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Острянського В.І., Шитченко Н.В.

при секретарі: Зіньковець О.О.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Чернігівської міської ради про встановлення факту проживання зі спадкоємцем на час відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 березня 2016 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до Чернігівської міської ради про встановлення факту проживання зі спадкоємцем на час відкриття спадщини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, посилаючись на те, що рішення є необґрунтованим, безпідставним, не відповідає ні фактичним обставинам справи, ні чинним нормам матеріального права, порушує конституційні права на справедливий та неупереджений суд.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що заявниця є єдиною спадкоємицею першої черги після смерті батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. На час відкриття спадщини ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали разом за місцем реєстрації позивачки: АДРЕСА_1, що беззаперечно доведено під час розгляду справи в суді першої інстанції як показаннями свідків, допитаних у порядку, встановленому ЦПК України, так і доказами наданими суду, які знаходяться у матеріалах справи. З 2007 року по день смерті ОСОБА_3 постійно проживав разом із позивачкою, хоча місцем його реєстрації було АДРЕСА_6, де мешкати було неможливо, оскільки та частина будинку, де проживав батько розвалилася та залишилася лише земельна ділянка. ОСОБА_2 зазначає, що після смерті батька протягом 6 місяців не звернулася до державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, зважаючи на те, що не є фахівцем в галузі права, понесла витрати на поховання, переживала морально і фізично щодо майбутнього і не стежила за часом, який швидкоплинний.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1, який просив задовольнити скаргу, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для задоволення позову про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 разом з батьком ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_2 з 2007 року і до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1, але не менше 5 років, оскільки позивачка є спадкоємицею першої черги та жодним чином задоволення позову у спосіб заявлений позивачем не відновить її прав.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом по справі встановлено, що ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6).

Згідно державного акту на право приватної власності на землю від 15.09.1999 року ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому Чернігівської міської ради народних депутатів від 16 серпня 1999 року №222 передано у приватну власність для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських будівель земельну ділянку площею 0,0111 га, яка розташована в АДРЕСА_6 (а.с.7).

07 жовтня 1996 року за договором дарування ОСОБА_3 набув у власність 2/9 частини жилого будинку, що знаходиться в місті Чернігові по вул. Воровського, 42 і розташований на земельній ділянці розміром 996 кв.м (а.с.8).

02 березня 2005 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0086 га за адресою АДРЕСА_6 (а.с.76).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (а.с.5).

Згідно інформаційної довідки із Спадкового реєстру від 18.12.2015 року за №42510329, виданною Першою чернігівською державною нотаріальною конторою, спадкова справа до майна ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, не заводилась (а.с.39).

Звертаючись до суду з позовом, посилаючись на ч.3 ст.1268 ЦК України, ОСОБА_2 просила встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_2 разом із спадкоємцем ОСОБА_3 у АДРЕСА_3 з 2007 року і до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1, але не менше 5 років.

За правилами ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У ч.1 ст. 1221 ЦК України зазначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5 у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкоємцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкоємцем.

Таким чином, для встановлення факту прийняття спадщини в порядку ч. 3 ст.1268 ЦК України юридичне значення має місце відкриття спадщини відповідно до правил ст. 1221 ЦК України, тобто останнє місце проживання спадкодавця; факт постійного проживання встановлюються виключно щодо спадкоємця та не може своїм наслідком мати зміну місця проживання померлого спадкодавця та, відповідно, місця відкриття спадщини; звернення до суду із позовом про встановлення факту постійного проживання із померлим спадкодавцем в першу чергу має бути зумовлено відмовою нотаріуса в оформленні спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, з 02.07.1997 року ОСОБА_3 був зареєстрований по АДРЕСА_6, що підтверджується записом у домовій книзі (а.с.9,10).

Згідно особового рахунку на квартиру АДРЕСА_4 зареєстрована ОСОБА_2 (а.с.58).

Зважаючи на те, що з 02.07.1997 року ОСОБА_3 був зареєстрований по АДРЕСА_6, а позивачка ОСОБА_2 - АДРЕСА_5, після смерті ОСОБА_3 із заявою до нотаріальної контори у встановлений законом строк про прийняття спадщини ОСОБА_2 не зверталася, позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту проживання на час відкриття спадщини спадкодавця ОСОБА_3 разом із ОСОБА_5, то відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України позивачка не може вважатися такою, що прийняла спадщину у порядку спадкування за законом після смерті батька.

Крім того, встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини може мати місце у випадку відсутності відмітки про місце реєстрації спадкоємця, проте матеріали справи містять відомості про місце реєстрації ОСОБА_2

Твердження заявниці про те, що факт постійного проживання її разом із спадкодавцем ОСОБА_3 підтверджується показаннями ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які були допитані в суді першої інстанції як свідки та тим, що ОСОБА_3 до дня смерті сплачував комунальні платежі за адресою: АДРЕСА_1, не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом зважаючи на вищевикладені обставини.

Є хибним посилання ОСОБА_2 на положення пункту 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року №20/5, яка визнана наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 №296/5 такою, що втратила чинність, оскільки її положення не поширюються на спірні правовідносини.

Посилання ОСОБА_2 на юридичну необізнаність щодо необхідності звернення до нотаріальної контори для прийняття спадщини протягом 6 місяців після смерті спадкодавця не мають правового значення для вирішення даного спору.

За викладених обставин, рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий:Судді: