ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/2424/16-ц
Провадження № 2/636/1431/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2016 рокуЧугуївський міський суд Харківської області
в складі:головуючого судді Гуменного З.І.;
за участю секретаря судового засідання Караулової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання на час навчання,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання у розмірі ? частини заробітку щомісячно на час навчання з 01.09.2016р. по 15.02.2017р.

Позивач у позові вказала, що вона з 01.09.2016р. продовжує навчання у державному навчальному закладі Харківське вище професійне училище № 6 на денній формі навчання до 15.02.2017р., оскільки після досягнення повноліття батько, який є працездатним, відмовився добровільно надавати допомогу, хоча має таку можливість, тому вона вимушена звернутися до суду, так як у звязку з навчанням на денній формі не має змоги працювати, інших доходів не має.

Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про підтримання позовних вимог, в якій просила розглядати справу без її участі, додавши довідку про отримання стипендії у розмірі 311 грн..

Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про дату розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, раніше надав суду заяву про можливість сплати аліментів у розмірі 200 грн. щомісяця, додавши документи щодо підтвердження свого матеріального становища.

Вислухавши сторони, перевіривши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд в порядку ст. ст. 191, 198-200 СК України, з урахуванням вимог ст. ст. 182, 184 СК України, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1, яка народилася 16 грудня 1997 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ВЛ № 039784 та не заперечується відповідачем (а.с. 4).

Згідно довідки, наданої виконавчим комітетом Граківської сільської ради Чугуївського району Харківської області № 02-47/107 від 13.05.2016р., ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, її сімя складає: мати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 5).

На даний час ОСОБА_1 навчається у державному навчальному закладі «Харківське вище професійне училище № 6» з терміном навчання 01.09.2015р. по 15.02.2017р. на денній формі навчання, що підтверджується довідкою Державного навчального закладу «Харківське вище професійне училище № 6» № 172 від 16.05.2016р. (а.с. 6).

Відповідач до суду надав заяву, в якій зазначив що згоден сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки у розмірі лише 200 грн., оскільки на даний час не працює, проживає з сімєю за рахунок домашнього господарства, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, пенсію не отримує, проживає з дружиною на пенсію, яку отримує дружина по інвалідності та має на утримання двох неповнолітніх дітей 2001 та 2008 років народження. До заяви відповідач надав довідку про отримання дружиною відповідача ОСОБА_4 державної соціальної допомоги як інвалід з дитинства, видану Управлінням праці та соціального захисту населення Чугуївської районної державної адміністрації № 567 від 03.10.2016р., згідно якої ОСОБА_4, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, перебуває на обліку в управлінні та їй відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» з 01.01.2016р. по 31.12.2016р. призначено державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам у розмірі 1130,00 грн. щомісячно (а.с.26). Згідно довідки Граківської сільської ради Чугуївського району Харківської області № 02-41/397 від 10.10.2016р., відповідач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, зі своєю сімєю: мати ОСОБА_5, дружина ОСОБА_4, донька (дружини) ОСОБА_6, син ОСОБА_7 (а.с. 27). Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 14.09.2016р. з відповідача стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_7 в розмірі ? частини всіх доходів щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.08.2016р. та до його повноліття (а.с. 29). З трудової книжки відповідача вбачається, що він з 2011 року офіційно не працевлаштований (а.с. 30). Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №116542 ОСОБА_8, яка є дружиною відповідача, є інвалідом 3 групи з дитинства (а.с. 32).

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються від дня предявлення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 198 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 цієї ж Конвенції про права дитини, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 199 СК України : ч. 1 - якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, ч. 2 право на утримання припиняється у разі припинення навчання, ч. 3 право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу; згідно ч. 2 цієї ж статті, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, якою передбачений мінімальний розмір аліментів визначений у твердій грошовій сумі.

Як розяснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Суд наголошує на тій обставині, що при відсутності хоча б однієї з перелічених умов аліментне зобов'язання, пов'язане з утриманням батьками своїх повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не виникає. Наявність потреби в аліментних виплатах на навчання повинна бути підтверджена.

Як вбачається з матеріалів справи, донька відповідача навчається на денній формі навчання, тому не має змоги працювати, не має іншого заробітку чи доходу, а тому потребує матеріальної допомоги.

Оскільки відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки, а вона цього потребує по причині продовження навчання, та, враховуючи, що відповідач працездатного віку, не є інвалідом, однак має інших осіб на утриманні, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний надавати допомогу та має змогу сплачувати аліменти на утримання своєї повнолітньої доньки на період навчання, але не більше, ніж до досягнення донькою 23 - річного віку.

Крім того, навчальний заклад, де навчається донька відповідача, знаходиться в іншому населеному пункті - м. Харкові, що потребує додаткових коштів на оплату за проїзд у громадському транспорті та на харчування під час занять. Також необхідні кошти на купівлю підручників та іншого навчального приладдя, купівлю одягу, харчування вдома та оплату комунальних послуг.

При винесенні рішення суд враховує наступні обставини: дитина проживає з матірю та знаходиться на її утриманні, навчається за денною формою навчання, тому не має змоги працювати, відповідач не є пенсіонером чи інвалідом, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з ч. 2 ст. 182 СК України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» у 2016 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 1330 грн., з 1 травня - 1399 грн., з 1 грудня - 1496 грн.

Але згідно з визначенням прожиткового мінімуму, наведеним в ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, тому обмежувати розмір аліментів лише розміром прожиткового мінімуму доходів суд вважає не можливим.

Разом з тим, суд при визначенні розміру аліментів прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

З урахування встановлених обставин, враховуючи матеріальне становище та стан здоровя платника аліментів, який на даний час не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та дружину-інваліда, сплачує аліменти на утримання свого малолітнього сина, але проживає у цій родині, матеріальне становище та стан здоровя дитини, яка проживає з матірю і знаходиться на її утриманні, навчається за денною формою навчання та не має можливості працювати, а також те, що навчальний заклад знаходиться в іншому населеному пункті, що передбачає додаткові витрати на проїзд та харчування під час занять, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 500 грн. щомісяця з дня предявлення позову до закінчення дитиною навчання, але не довше ніж до досягнення 23-річного віку, оскільки враховуючи розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць з 1 травня 2016р.- 1399 грн., відповідно до якого мінімальний розмір аліментів встановлений законодавством 30 % дорівнює: 1399 грн. х 30 % = 419,70 грн.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 182, 184, 191, 198, 199, 200 СК України, ст. ст. 11, 88, 208, 209, 212-215, 218, 367 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, який народився 05 березня 1972 року у с. Гракове, Чугуївського району, Харківської області, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, яка народилася 16 грудня 1997 року у с. Гракове, Чугуївського району, Харківської області, зареєстрованої за адресою: Гракове, Чугуївського району, Харківської області, вул. Аверіна, 49, аліменти на її утримання, у розмірі 500 (пятсот) грн. щомісяця, починаючи з 12 липня 2016 року до 15 лютого 2017 року, але не довше ніж до досягнення дитиною 23-річного віку.

Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, який народився 05 березня 1972 року у с. Гракове, Чугуївського району, Харківської області, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, судовий збір в дохід держави у сумі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає виконанню негайно.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя