Справа № 461/1075/16 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 22-ц/783/5782/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.,

секретар: Симець В.І.,

за участі в судовому засіданні позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 «Київстар» ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Київстар» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 02 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Київстар» про захист прав споживача, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Галицького районного суду м. Львова від 02 серпня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Київстар» на користь ОСОБА_2 18,40 грн.В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Київстар» на користь держави 551,20 грн. судового збору.

Дане рішення оскаржили ОСОБА_2 та ОСОБА_3 «Київстар».

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати та постановити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначає, що під час слухання справи представнику відповідача було задано запитання куди зникло 21,25 грн. з абонентського рахунку, однак така відповіла, що їй не відомо. Крім цього, суддя без жодного доказування прийняла обставину відповідача, що залишок коштів на абонентському номері становить 18,40 грн., також, суддя, не надавши для ознайомлення, долучила до матеріалів справи роздруківку смс, де не вказано жодного абонентського номеру, а одна із них навіть не завірена. Також, зазначає, що йому були заподіяні душевні страждання, які полягали в переживаннях, хвилюваннях, що він на новорічні свята не зможе привітати своїх рідних, друзів, а вони його, так як після розмови з оператором 29.12.2014 року він не міг користуватися телефоном.

В своїй апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 «Київстар» просить рішення скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Вважають, що рішення прийняте всупереч нормам матеріального та процесуального права, за відсутності всебічного та обєктивного дослідження та оцінки належних і допустимих доказів, не містить жодних ґрунтовних доводів та правових обґрунтувань, які б відповідали фактичним обставинам справи. Зазначають, що позивач не довів факту, що саме його право було порушено. Помилковим є твердження суду про визнання позивача стороною в договорі виключно з підстав володіння ним ідентифікаційною карткою з абонентським номером НОМЕР_1, адже жодних доказів, які б стверджували, що саме він замовляв, отримував та здійснював оплату телекомунікаційних послуг по абонентському номеру надано не було. Крім цього, абонентський номер НОМЕР_1 зареєстрований за позивачем тільки 04.12.2015 року, а спірні правовідносини виникли у 2014 році. Також, судом невірно застосовано ст. 122 ЦПК України та помилково відкрито провадження у справі, оскільки аналогічна справа вже була розглянута Галицьким районним судом м. Львова. Також, судом не вірно визначено розмір судового збору, який би мав стягуватися при частковому задоволенні вимог позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача на підтримання своєї апеляційної скарги та в заперечення апеляційної скарги відповідача, представника відповідача на підтримання їх апеляційної скарги та в заперечення апеляційної скарги позивача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід відхилити з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. 23 ЦК України та «Порядок реєстрації абонентів, які отримують телекомунікаційні послуги без укладення договору в письмовій формі», затвердженого Рішенням Національної комісії з питань регулювання звязку України від 11.08.2011 року №393, Законом України «Про захист прав споживачів» та задовольняючи позов частково, виходив з того, щоОСОБА_2 з 2008 року користувався послугами стільникового зв'язку оператора «Beeline» без жодної подобової абонентської плати за номером 068-227-92-35. 4 грудня 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просить зареєструвати його як абонента, що користується телефонним номером 068-227-92-35 та окрему заяву з проханням надати йому оригінал підтвердження реєстрації абонентського номеру 068-227-92-35 на прізвище ОСОБА_2 У відповідь на вищезазначені заяви відповідач надав позивачу відповідь від 9 грудня 2015 року вих.№/03/03/02, в якій вказує, що абонентський номер +35 станом на 04 грудня 2015 року зареєстрований за ОСОБА_2 у відповідності до «Порядку реєстрації абонентів, які отримують телекомунікаційні послуги без укладення договору в письмовій формі», затвердженого Рішенням Національної комісії з питань регулювання звязку України від 11 серпня 2011 року №393. 21 грудня 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою з проханням повернути залишок на рахунку вищевказаного абонентського номеру в сумі 39,65 грн. 31 грудня 2015 року відповідач надав відповідь позивачу за вих.№/03/03/02, в якій вказує, що згідно пункту 2.1 «Порядку реєстрації абонентів, які отримують телекомунікаційні послуги без укладення договору в письмовій формі», затвердженого Рішенням Національної комісії з питань регулювання звязку України від 11 серпня 2011 року №393, повернення невикористаної частки коштів з особового рахунку зареєстрованого відповідно до Порядку абонента здійснюється у разі відмови від передплачених телекомунікаційних послуг та користування персональним номером. 6 січня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_3 «Київстар» із заявою, в якій відмовляється від передплачених телекомунікаційних послуг та користування номером +35 та просить залишок коштів в сумі 39,65 грн. перерахувати в 8 поштове відділення міста Львова на вул. Валовій, 14 на прізвище ОСОБА_2. Листом від 03 лютого 2016 року за вих.№/03/03/02 відповідач повідомляє ОСОБА_2, що наявна сума коштів на балансі абонентського номера +35 становить 18,40 грн. та просить переглянути своє рішення щодо припинення обслуговування вищевказаного абонентського номера. На підставі наведеного, судом встановлено, що позивач дотримався порядку повернення коштів з балансу рахунку абонентського номеру, передбаченого «Порядком реєстрації абонентів, які отримують телекомунікаційні послуги без укладення договору в письмовій формі», затвердженого Рішенням Національної комісії з питань регулювання звязку України від 11 серпня 2011 року №393, а тому відмова відповідача у поверненні коштів є неправомірною та такою, що порушує права споживача ОСОБА_2 Разом з тим, суд не погодився із покликанням позивача на розмір суми залишку на рахунку та взяв до уваги, як належні, покликання представника відповідача про те, що станом на дату реєстрації абонентського номеру +35 за ОСОБА_2, а саме на 4 грудня 2015 року, сума коштів на балансі вищевказаного абонентського номеру становила 18,40 грн. Таким чином, суд вважав, що позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення залишку коштів на рахунку абонентського номеру 068-227-92-35 підлягають до часткового задоволення, а саме у сумі 18,40 грн. Однак, також, суд вважав, що позивачем не доведено, яку саме моральну шкоду йому було заподіяно відповідачем, у чому така полягала та не надано жодних доказів на підтвердження наявності такої, а тому у задоволенні позову в цій частині відмовлено. Також, судом, з врахуванням звільнення позивача від сплати судового збору, вирішено питання про стягнення такого у мінімальному розмірі з відповідача на користь держави відповідно до задоволених вимог.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду в цілому відповідають обставинам справи та вимогам закону, доводи ж апеляційних скарг таких висновків не спростовують.

Як вбачається, із пояснень осіб, що брали участь у розгляді справи, матеріалів справи (заяв позивача до відповідача та відповідей на такі а.с. 3-6, судових рішень Апеляційного суду Львівської області від 4.12.2015 року у справі №461/9625/15 а.с. 43-45, 70-74), вірно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорювалось та не спростовано, позивач 4.12.2015 року звернувся до відповідача з заявою про реєстрацію його як абонента, що користується телефонним номером +35 та цього ж числа вказаний номер був зареєстрований за позивачем. Станом на вказане число номер було заблоковано, такий не використовувався та на рахунку такого з 7.01.2015 року (часу припинення надання послуг стільникового звязку), станом на 4.12.2015 року і на даний час знаходиться 18,4 грн.

До цього вказаний номер використовувався знеособлено та з 22.11.2014 року був переведений на тариф «Вільна мережа». Крім цього, за період з 22.11.2014 року по 7.01.2015 року (коли позивачем було подано заяву про припинення надання послуг стільникового звязку) враховуючи абонентську плату 1,25 грн. в день на вказаному тарифі було використано 21,25 коп. із 39,65 грн. залишку коштів, що перебували на рахунку вказаного номера.

Такі кошти були утримані із рахунку вказаного телефонного номеру, зважаючи на те, що позивач хоч і не користуючись таким, однак заяви про припинення надання послуг стільникового звязку (що припиняє стягнення щоденної суми коштів) до 7.01.2015 року не подавав.

Враховуючи вказане слід вважати вірним залишок коштів на рахунку абонентського номеру як станом на 4.12.2015 року, так і на час розгляду справи у розмірі 18,4 грн. (39,65 грн. 21,25 грн. (1,25 грн. Х 17 днів) = 18,4 грн.).

Щодо необхідності стягнення таких з відповідача на користь позивача свідчить те, що позивач, дотримавшись усіх вимог нормативно правових актів щодо повернення таких коштів, звернувся до відповідача з відповідною заявою про повернення йому таких при цьому зазначивши можливі варіанти отримання таких готівкою, а саме у поштовому відділенні чи будь-якому відділенні відповідача. Така заява відповідачем безпідставно задоволена не була.

Посилання представника відповідача не необхідність відкриття позивачем спеціального банківського рахунку для можливості задоволення його заяви не слід вважати обґрунтованими, оскільки позивач, який є абонентом відповідача з відповідним абонентським номером відмовився від передплачених ним попередньо телекомунікаційних послуг та користування персональним номером та вправі повернути свої невикористані кошти, тобто кошти, послуг за сплатою яких він не отримав. Таке право на повернення його власних коштів не може бути обмежене необхідністю вчиняти додаткові заходи, зокрема, і необхідністю відкриття спеціального банківського рахунку для цього.

Доводи апеляційної скарги відповідача про неможливість повернення позивачу коштів, також, і через те, що такі були внесені на рахунок телефонного номеру на час коли такий був знеособленим не слід вважати обґрунтованими, оскільки такі на даний час перебувають на рахунку саме позивача, який на даний час з 4.12.2015 року зареєстрований абонентом відповідача та вправі використати такі на власний розсуд, зокрема і отримавши такі відмовившись від подальшого отримання послуг відповідача.

Щодо доводів скарги відповідача про необхідність закриття провадження у справі з підстав, що справа з аналогічних підстав та предметом розглядалась судом (№461/9625/15), то такі не слід вважати обґрунтованими. Так попередня справа стосувалась повернення коштів позивача, що перебували на знеособленому номері, який був зареєстрованим за позивачем після ухвалення судом першої інстанції рішення у згаданій справі, а саме 4.12.2015 року. У даній же справі позивач просив по суті про повернення тих же коштів, однак із тих підстав, що він є зареєстрованим абонентом відповідача та відмовився від користування телекомунікаційними послугами та користування персональним номером.

Щодо доводів апеляційної скарги позивача про необхідність стягнення на його користь 39,65 грн., а не 18,4 грн., як помилково було стягнуто судом першої інстанції, то такі як вбачається із наведеного вище, теж, не слід вважати обґрунтованими, оскільки згаданої суми коштів на рахунку зареєстрованого за позивачем телефонного номеру не перебуває та була використана у період 22.11.2014 року по 7.01.2015 року до припинення надання послуг телефонного звязку, про що вказано вище.

Що стосується доводів позивача про заподіяння йому моральної шкоди, яка заподіяна неправомірною бездіяльністю відповідача та полягає, зокрема, у тому, що він переніс переживання внаслідок неможливості користування послугами позивача, що збільшились у своїй вартості в кінці листопада 2014 року, а також не міг привітати близьких на новорічні свята у період кінець 2014 початок 2015 року, крім цього, був змушений написати ряд заяв для захисту своїх прав, то такі не слід вважати обґрунтованими.

Так неправомірною слід вважати бездіяльність відповідача по невиплаті позивачу його коштів після реєстрації за ним телефонного номеру 4.12.2015 року та подання заяви про припинення користування ним, що мало місце 6.01.2016 року та така бездіяльність не має жодного відношення до подій, що передували їй. Реалізацію ж своїх прав шляхом написання необхідних заяв для повернення сплачених авансом коштів не слід вважати заподіяною позивачу моральною шкодою.

Вказане відповідає вимогам ст.ст. 23, 626-628, 651, 1167 ЦК України, ст.ст. 1, 5, 6, 32, 33, 39, 40 Закону України «Про телекомунікації», ст.ст. 1, 4, 5 Закону України «про захист прав споживачів»,п.п. 2.1-2.3 «Порядку реєстрації абонентів, які отримують телекомунікаційні послуги без укладення договору в письмовій формі», затвердженого Рішенням Національної комісії з питань регулювання звязку України від 11 серпня 2011 року №393, п.п. 3, 5-7, 14, 30, 35, 36, 38, 39, 55, 57-60, 71, 73, 76, 79 «Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг» затверджених Постановою КМ України від 11 квітня 2012 р. № 295.

Крім цього, судом, зважаючи на звільнення позивача від сплати судового збору, який є інвалідом ІІ групи, вірно було вирішено питання про стягнення судового збору у відповідності до задоволеної майнової вимоги частково у мінімальному, передбаченому законом розмірі.

Зважаючи на вказане доводи апеляційних скарг слід визнати безпідставними та самі скарги відхилити, рішення ж суду залишити без змін, як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

апеляційні скарги ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Київстар» відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 02 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: М.М. Шандра

ОСОБА_5