Справа № 207/532/2012 Провадження № 22-ц/772/884/2016Головуючий в суді першої інстанції Шелюховський М. В.
Категорія 34Доповідач Іващук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючогоІващука В.А.,
суддів:Колоса С.С., Якименко М.М.,
при секретаріКирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 26 січня 2016 року,

у с т а н о в и л а :

із зазначеним позовом ОСОБА_6 звернувся в суд 7 червня 2010 року.

Зазначав, що 25 жовтня 2008 року біля 23 год. ОСОБА_8 перебував на своєму власному автомобілі «Мерседес - Бенц 850» д/н НОМЕР_1 біля магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1. В цей час його знайомий ОСОБА_9, з метою уникнути конфлікту між ним та ОСОБА_7, сів в салон автомобіля, а ОСОБА_8 розпочав рух автомобілем у напрямку АДРЕСА_1. ОСОБА_7, який не встиг зайти за ОСОБА_9 в автомобіль, почав наносити удари палицею по автомобілю, при цьому пошкодивши лобове скло та праву передню фару. У зв'язку з цим позивач звернувся до міліції з відповідною заявою.

29 січня 2009 року старшим слідчим РВ УМВС України у Вінницькій області капітаном міліції Паридухою В.В. було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи за статтею 194 КК України у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_7, складу злочину, оскільки шкоду завдано у невеликих розмірах.

Позивач зазначав, що ним було понесено витрати на придбання вітрового скла для автомобіля «Мерседес-Бенц 850» у розмірі 12000 грн., на придбання фари 960 грн. Доставка скла з Польщі 3200 грн. та виконання робіт 1500 грн., а всього витрати становлять 17660,00 грн., що підтверджується Накладною №7 від 10.04.2009 року, Актом здачі-прийняття робіт, квитанцією до прибуткового ордеру.

Посилаючись на ці обставини та положення статті 1166 ЦК України, позивач просив сягнути з ОСОБА_7 на його користь 17660,00 грн. завданої матеріальної шкоди, а також судові витрати.

Заочним рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 25 вересня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 14 460 грн. на відшкодування матеріальної шкоди. У решті відмовлено. Стягнуто 296 грн. 60 коп. понесених судових витрат.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 25 вересня 2015 року вказане заочне рішення скасоване, а справа призначена для розгляду у загальному порядку.

У ході розгляду справи ОСОБА_8 зменшив свої позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 14 460 грн. матеріальної шкоди, відмовившись від стягнення 3200 грн. витрат за доставку вітрового скла. Просив також стягнути 1000 грн. витрат за надання правової допомоги та судові витрати по судовому збору.

Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 26 січня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 14 460 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 1000 грн. витрат на правову допомогу та 296 грн. 60 коп. витрат по сплаті судового збору.

У апеляційній скарзі ОСОБА_7, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинами справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволенні позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення виходячи із наступного.

У відповідності до положень статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Із оскаржуваного рішення суду вбачається, що таке рішення є по суті правильним і справедливим, а тому скасованим бути не може.

Судом встановлено і не заперечується сторонами, що ОСОБА_8 належить на праві приватної власності автомобіль «MERCEDES-BENZ 815» ( «Мерседс - Бенц 815»), автобус - D, 2000 року випуску, №шасі НОМЕР_4, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується наданим позивачем апеляційному суду свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_3 від 17 липня 2007 року.

25 жовтня 2008 року біля 23 год. ОСОБА_6 перебував на своєму власному автомобілі «Мерседес- Бенц 815», державний номер НОМЕР_1, біля магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1. В цей час, його знайомий ОСОБА_9, уникаючи конфлікту між ним та відповідачем ОСОБА_7, тікаючи від останнього забіг до салону автомобіля позивача і той розпочав рух. Бажаючи наздогнати ОСОБА_9 та не встигнувши зайти до салону автомобіля відповідач ОСОБА_7 почав наносити удари палицею по автомобілю ОСОБА_6, пошкодивши при цьому лобове скло та праву передню фару.

29 січня 2009 року старшим слідчим РВ УМВС України у Вінницькій області капітаном міліції Паридухою В.В. винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_7 на підставі статті 6 пункту 2 КПК України, за відсутністю в його діях складу злочинів, передбачених статтями 194 частина 1, 296 частина 2 КК України, у зв'язку із тим, що ОСОБА_7 наносив удари по автобусу не з хуліганських спонукань, а через неприязні стосунків з ОСОБА_9, а також у зв'язку із тим, що матеріальна шкода потерпілому у великих розмірах йому не заподіяна (а.с.8 том 1 ).

Крім цього, постановою Гайсинського районного суду від 28 квітня 2009 року у справі №1п-35/09 по обвинуваченню ОСОБА_7 за частиною 1 статті 122 КК України, кримінальну справу закрито внаслідок акту амністії (а.с.221 том 1).

Відповідно до копій накладних № 7 від 10 квітня 2009 року, № 46 від 10 квітня 2009 року, копії квитанції до прибуткового касового ордеру від 10 квітня 2009 року, копії акту ОУ № 00001-7 здачі - прийняття робіт (надання послуг), позивачем понесено витрати по ремонту транспортного засобу «Мерседес-Бенц 815», а саме: 12000,00 грн. на придбання вітрового скла, 1500,00 грн. на виконання робіт по встановленню вітрового скла, 960 грн. на придбання фари правої передньої (а.с.5-7 том 1).

Апеляційним судом встановлено, що позивач згідно договору з ТОВ «Сервет-Авто» від 22 грудня 2015 року передав останньому в оренду до 22 грудня 2018 року свій автомобіль - автобус D «Мерседес- Бенц 815», державний номер НОМЕР_1, що підтверджується наданими позивачем суду довіреністю від 22 грудня 2015 року, свідоцтвом про тимчасову до 22 грудня 2018 року реєстрацію НОМЕР_2.

Задовольняючи позов ОСОБА_8 та стягуючи на його користь з ОСОБА_7 14460 грн. на відшкодування шкоди завданої пошкодженням майна позивача, суд правильно виходив із того, що позивачем доведено ті обставини, на які він посилався в обґрунтування своїх вимог, а саме доведено факт умисного завдання позивачу відповідачем шкоди пошкодженням вітрового скла, передньої фари автомобіля «Мерседес - Бенц 815», державний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_8, а також розмір цієї шкоди, в тому числі понесені витрати по оплаті за роботу по проведенню заміни пошкодженого скла.

Як вбачається із матеріалів справи, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів, суд вірно встановив обставини справи, дійшов вірного висновку та обґрунтовано задовольнив позов.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних по суті висновків суду першої інстанції. Наведені у апеляційній скарзі доводи не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду з ухваленням нового рішення на користь відповідача.

Не можна погодитись із доводами апеляційної скарги про те, що суд дійшов неправильних висновків щодо доведеності вини ОСОБА_7 у пошкодженні автомобіля належного ОСОБА_8, оскільки, як вбачається із змісту рішення суду, суд дійшов правильного висновку, обґрунтувавши свої висновки наявними у справі доказами, зокрема постановою Гайсинського районного суду Вінницької області від 28 квітня 2009 року (а.с.221 том 1), постановою старшого слідчого РВ УМВС України у Вінницькій області капітана міліції Паридухи В.В. про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_7 на підставі статті 6 пункту 2 КПК України (а.с.8 том 1), яка в частині встановлених обставин про факт пошкодження ОСОБА_7 автомобіля належного позивачу не оскаржувалася останнім, а також поясненнями позивача, показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12, показання яких відповідають вказаним вище письмовим доказам.

Суд обґрунтовано оцінив інші наведені відповідачем докази та правильно мотивував неприйняття їх судом, відповідно до вимог статей 57 - 66, 212 ЦПК України.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що судом неправомірно відхилено клопотання про залучення до справи інших доказів наданих відповідачем суду, а саме фотографій та відеозапису автобуса, де відображено пошкодження його фари та скла станом на 15 вересня 2015 року, не є підставою для скасування рішення, оскільки апеляційним судом це клопотання задоволено і вказані докази прийняті апеляційним судом, оглянуті та дослідженні у сукупності з іншими доказами.

Проте, колегія суддів не знайшла підстав для висновку, що вказані відповідачем докази (фотографії та відеозапис) спростовують наявні у справі письмові докази (а.с. 4-7 том 1) надані позивачем у підтвердження понесених ним витрат для відновлення порушеного права.

Вказані докази (а.с. 3-7 том 1) не можна визнати сумнівними, оскільки вони видані відповідною належною особою, яка має право займатися підприємницькою діяльністю (свідоцтво про державну реєстрацію видане 2 листопада 2004 року, а.с.4 том 1). Вид його діяльності - 50.20.0 технічний ремонт та обслуговування автомобілів, відповідає виконаній ним роботі по заміні скла лобового в автомобілі (а.с. 4 том 1 на звороті). Накладні та Акт №ОУ- 00001- 7, а також квитанція від 10 квітня 2009 року містять підписи та печатки приватного підприємця.

Колегія суддів ураховує зокрема й те, що відеозапис наданий відповідачем проводився на магнітну стрічку, а потім проводилось цифрування запису на цифровий носій для можливості його відтворення відповідним технічним способом. Це підтверджується наданим у конверті разом із жорстким диском гарантійним талоном на послуги фотостудії «Ракурс» від 15 вересня 2015 року. Через це наданий відповідачем цифровий носій відеоінформації не є первинним і оригінальним, а тому не можна достеменно стверджувати, що дата відеозйомки проводилась саме 15 вересня 2015 року.

На спростування наданих відповідачем фотографій позивачем надано апеляційному суду подібні фотографії з відображенням замінених в автомобілі лобового скла та фари передньої, що відповідно ставить під сумнів доводи відповідача про те, що заміна лобового скла та фари передньої в автомобілі станом на 15 вересня 2015 року не відбулась. Виходячи із зазначеного висновки суду першої інстанції не спростовані і є правильними.

За доведеності факту завдання позивачу шкоди ОСОБА_7, останній має відшкодувати цю майнову шкоду. Оскільки ОСОБА_7 заперечуючи факт завдання позивачу шкоди у обґрунтування цих заперечень не довів належними та допустимими доказами обставин, на які він посилається, то в силу положень про змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства (статті 10,11 ЦПК України) висновки суду є по суті правильними, а рішення законним і обгрунтованим.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що у суді першої інстанції головуючий суддя у порушення норм процесуального права не давав висловитись по справі не дає підстав для скасування судового рішення, оскільки у судовому засіданні апеляційного суду відповідач мав можливість разом із своїм представником надавати пояснення, заявляти клопотання та користуватись іншими правами у яких їх не було обмежено.

В силу вимог частини 4 статті 10 ЦПК України, сприяючи відповідачу ОСОБА_7 у реалізації його процесуальних прав, суд апеляційної інстанції задовольнив всі заявлені ним у судовому засіданні клопотання. Проте відповідач не довів перед судом переконливості своїх доводів та доказів, обгрунтовуючи свої заперечення проти позову.

Відповідно до висновку експерта №93 від 5 грудня 2008 року (а.с.171-173 том 1), який є доказом у справі поряд з іншими доказами і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 ЦПК України, розмір матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Мерседес - Бенц 815», державний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження, з врахуванням фізичного зносу деталей, складає 17660 грн.

За таких обставин, позивач навіть у разі не доведення понесених витрат для відновлення попереднього стану автомобіля не позбавлений права відшкодовувати збитки шляхом стягнення витрат які він мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( пункт 1 частини 2 статті 22 ЦК України), а отже цим чи іншим способом захисту порушене право позивача має бути захищеним.

Отже, оскаржуване рішення суду є правильним по суті і справедливим та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому зміні чи скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 26 січня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: /підпис/ В.А. Іващук

/підпис/ С.С. Колос

/підпис/ М.М. Якименко

Згідно з оригіналом

Суддя В.А. Іващук