РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2016 м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Світлик О.М.

при секретарі судового засідання Гайданці Г.В.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягненням аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 24 листопада 2015 року звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягненням аліментів.

Свій позов мотивує тим, що 21 липня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, що зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 388.

Вказує, що від цього шлюбу у них народився двоє спільних дітей - син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Пояснює, що з відповідачем разом прожили вісім років, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносити. Але в подальшому спільне життя з відповідачем не склалося, з вини відповідача між подружжям постійно виникали непорозуміння та сварки. Чоловік не проявляв належної уваги до позивача та дітей, не цікавився інтересами сім'ї.

Зазначає, що шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться та тривалий час не проживають разом. У зв'язку з цих підстав збереження сім'ї та подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим.

Просила суд розірвати шлюб, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 1500 грн., а також визначити місце проживання дітей з матір'ю.

В подальшому при усуненні недоліків, зазначених в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху від 26.11.2015 року позивачем ОСОБА_1 подано позовну заяву без прохальної частини, що стосується визначення місця проживання дітей, оскільки такий спір відсутній.

Позивач у судовому засіданні, реалізувавши право, визначене ст. 31 ЦПК України, зменшила позовні вимоги, а саме, просила зменшити розмір стягнення аліментів на дітей: стягувати з відповідача на кожну дитину аліменти по 500 гривень до досягнення повноліття.

Вказана процесуальна дія узгоджується з положеннями ст. 182 СК України в частині визначення мінімального розміру аліментів та розміром прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленим ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік».

До початку розгляду справи по суті, через канцелярію суду відповідачем ОСОБА_2 було подано 16.02.2016 року заперечення на позовну заяву про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, з яких вбачається, що відповідач ОСОБА_2 позов визнає частково: не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачкою ОСОБА_1 та просить встановити спосіб та графік сплати аліментів на утримання спільних дітей.

Водночас, відповідач зменшені у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 21 липня 2007 року між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, було укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 21 липня 2007 року зроблено відповідний актовий запис № 388, що підтверджується виданим повторно свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3.

У судовому засіданні встановлено, що у позивача з відповідачем є спільні сини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9 року на народження, що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, виданого 15.10.2009 року виконкомом Середнянської селищної ради Ужгородського району та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5, виданого 19.09.2012 року виконкомом Середнянської селищної ради Ужгородського району.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

За положеннями ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалось, на даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, про що свідчить зміст позовної заяви та визнання позову відповідачем.

Враховуючи наведене, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін та їхніх дітей, що має істотне значення, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб підлягає розірванню.

Як встановлено судом та не заперечено відповідачем спільні діти подружжя постійно проживаю разом з позивачкою, а відповідач зобов'язується сплачувати аліменти на утримання дітей у погодженому між сторонами розмірі.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За нормами ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України).

Згідно з вимогами ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За приписами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України.

За ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 року №928-VIII у 2016 році установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2016 року, а саме, щодо дітей віком до 6 років - 1167 гривень, а щодо дітей віком від 6 до 18 років - 1455 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За приписами частини першої статті 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Враховуючи вищевикладене і те, що відповідач в добровільному порядку не допомагає матеріально і не надає коштів на утримання їх спільного з позивачкою двох синів суд приходить до висновку, що в силу вимог ст. 180 СК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі у розмірі 500 (п'ятсот) гривень на кожну дитину щомісячно з моменту звернення до суду, а саме 24 листопада 2015 року, до досягнення ними повноліття

За правилами, визначеними ст. 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в розмірі 487,20 грн., а також 487,20 грн. - до спеціального фонду Державного бюджету України на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України та з урахуванням п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за ставкою, яка діяла на момент звернення з позовом.

На підставі ч. 3 ст. 209 та ч. 1 ст. 218 ЦПК України 09 березня 2016 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 11 березня 2016 року.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 174, 209, 212, 213, 215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, ст. 105, 110, 112, 141, 180-183, 185, 191 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 21 липня 2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис за №388, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 - розірвати.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі у розмірі 500 (п'ятсот) гривень на кожну дитину щомісячно з моменту звернення до суду, а саме 24 листопада 2015 року, до досягнення ними повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок судового збору.

Стягнути із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до спеціального фонду Державного бюджету України 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча О.М. Світлик