Справа № 134/1889/15-ц Провадження № 22-ц/772/1151/2016Головуючий в суді першої інстанції Зарічанський В. Г.
Категорія 50Доповідач Іващук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючогоІващука В.А.,
суддів:Колоса С.С., Стеблюк Л.П.,
при секретаріМаркевич Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про зміну розміру аліментів, стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та стягнення додаткових витрат на дитину,

за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 18 лютого 2016 року,

у с т а н о в и л а :

із зазначеним позовом ОСОБА_6 звернулася в суд 18 листопада 2015 року.

Зазначала, що рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 12 травня 2015 року з ОСОБА_7 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_8 на його утримання в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 27.03.2015 року і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення 23-х річного віку.

На даний час ОСОБА_7 ніде не працює, має нерегулярний мінливий дохід від підсобного господарства. Через це стягнення аліментів відповідно до закону повинно бути визначено у твердій грошовій сум, а не в частці від його доходу. Просила змінити розмір присуджених аліментів з 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на розмір в твердій грошовій сумі, що становить 800 грн. щомісячно на утримання ОСОБА_8

Крім того, посилалась на те, що на оплату за навчання сина ОСОБА_8 в коледжі нею понесені додаткові витрати у розмірі 8550 грн. за період навчання 2014 - 2015 роки та за перший семестр 2016 року. В майбутньому такі витрати на навчання за період другого семестру другого року навчання та за третій рік навчання складуть 8550 грн. В цілому вартість навчання складає 17100 грн. Посилаючись на це та положення статті 185 СК України, позивач просила стягнути з відповідача на свою користь ? понесених додаткових витрат в сумі 8550 грн. Просила стягнути судові витрати.

17 лютого 2016 року ОСОБА_6 подала заяву про залишення без розгляду її позову в частині вимог про зміну розміру аліментів, що стягуються та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі (а.с.78).

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 18 лютого 2016 року у задоволенні вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення додаткових витрат на дитину відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину. Просила також стягнути з відповідача судові витрати, а справу розглянути за її відсутності.

Відповідач заперечував доводи апеляційної скарги через їх безпідставність та просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення виходячи із наступного.

У відповідності до положень статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Із оскаржуваного рішення суду вбачається, що таке рішення є по суті правильним і справедливим, а тому скасованим бути не може.

Судом першої інстанції встановлено і не заперечувалось сторонами, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Син відповідачів на даний час є повнолітнім і навчається у Барському коледжі транспорту та будівництва Національного транспортного університету. Вартість навчання за рік складає 5700 грн. (а.с.12, 13).

Згідно з заочним рішенням Крижопільського районного суду від 12 травня 2015 року з відповідача на користь його сина ОСОБА_8 щомісячно стягуються аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 27.03.2015 року і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення 23-х річного віку (а.с.9).

Встановлено та не заперечується відповідачем, що на даний час позивачем понесені витрати на оплату за навчання їх сина ОСОБА_8 за перший рік навчання 2014-2015 роки в сумі 5700 грн. та за перший семестр другого року навчання 2850 грн.

ОСОБА_7 на час розгляду справи не працює, зареєстрований як безробітний в Крижопільському центрі зайнятості та отримує допомогу по безробіттю, що підтверджується довідкою Крижопільського РЦЗ № 01-5/3539 від 28.12.2015 року. Аліменти відраховуються з коштів, отриманих з допомоги по безробіттю.

Встановлено і не заперечується позивачем, що ОСОБА_7 перебуває в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_10, яка через відсутність роботи в селі, не працює. На їх утриманні перебуває неповнолітня донька ОСОБА_11, 2008 року народження та донька ОСОБА_10 від першого шлюбу - ОСОБА_12 (а.с.31-36).

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позову про стягнення додаткових витрат на дитину, суд правильно виходив із того, що з відповідача вже стягуються аліменти на користь повнолітнього сина ОСОБА_8 у розмірі ? всіх видів його заробітку (доходу), на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина від другого шлюбу, він не працює через відсутність роботи та знаходиться на обліку у службі зайнятості як безробітний, а тому він не має можливості сплачувати додаткові витрати повнолітньому сину за положенням статті 185 СК України. Крім того, суд також виходив із того, що навчання повнолітнього сина не є особливою обставиною через яку слід стягувати з нього додаткові витрати за статтею 185 СК України.

Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи і суд правильно застосував норми матеріального права до встановлених правовідносин.

Доводів про порушення судом норм матеріального і процесуального права, які дають підстави для скасування чи зміни судового рішення, апеляційна скарга не містить. Зазначені у апеляційній скарзі доводи не спростовують висновки суду.

Не можна погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що судом неправильно встановлено обставини справи, що призвело до порушення статті 185 СК України.

Обставини, на які посилається у апеляційній скарзі ОСОБА_6, судом встановлені так як і вказує на них апелянт, крім обставин отримання відповідачем прибутків від ведення селянського господарства. Зазначених позивачем обставин не заперечує й сам відповідач, проте він заперечує свою можливість сплачувати додаткові витрати на навчання та крім того вважає, що стягнення понесених додаткових витрат на навчання повнолітній дитині яка продовжує навчатися законодавством не передбачено.

Положення статті 199 СК України передбачають можливість стягнення матеріальної допомоги з батьків на користь повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги за умови якщо батьки можуть надавати матеріальну допомогу.

Як зазначено вище, з відповідача за цією нормою стягнуто аліменти на користь ОСОБА_8 у розмір ? частин зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно з 27 березня 2015 року і до закінчення навчання але не більше як до досягнення 23-х річного віку (а.с.9).

Положення статті 185 СК України про додаткові витрати на дитину викликаних особливими обставинами (розвитку здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) регулюють відносини про утримання неповнолітніх дітей, а не повнолітніх які продовжують навчатися.

Виходячи із аналізу положень вказаних статей 185, 199 СК України слід погодитись із висновком суду першої інстанції про те, що оплата за навчання повнолітньої дитини яка продовжує навчатися не відноситься до додаткових витрат що викликані особливими обставинами, оскільки йдеться про здобуття дитиною освіти у межах освітнього рівня визначеного законодавством України.

Доводи апеляційної скарги в цій частині не можна визнати обґрунтованими.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що норми міжнародного права передбачають зобов'язання держави забезпечити здійснення якнайкращого забезпечення інтересів дитини не дають підстав для висновку, що оскаржуване рішення суду не відповідає положенням Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року.

Положення статті 53 Конституції України, статті 2 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на які посилається у апеляційній скарзі ОСОБА_6, не спростовують правильних висновків суду і не дають правових підстав для задоволення заявлених позивачем вимог.

Отже, рішення суду є правильним і справедливим та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 18 лютого 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: /підпис/ В.А. Іващук

/підпис/ С.С. Колос

/підпис/ Л.П. Стеблюк

Згідно з оригіналом

Суддя В.А. Іващук