Справа № 351/2082/15-ц
Номер провадження №2/351/286/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2016 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Сегіна І.Р.,

з участю секретаря - Маланчук С.Г.,

позивачки - ОСОБА_1,

представників відповідача - ОСОБА_2,

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини на навчання без згоди батька та дозволу на оформлення документів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини на навчання без згоди батька та дозволу на оформлення документів. Позовні вимоги мотивувала тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем з 28.04.2001 року, який рішенням Снятинського районного суду від 15.12.2005 року було розірвано. Від шлюбу у них народилася донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка в даний час проживає разом із нею. Починаючи з 30.10.2009 р. позивачка проживає в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_6, від якого у них народився син. У позивачки в даний час відкрита віза в Польщу. Крім того, вона матеріально утримує доньку ОСОБА_5 та належним чином піклується про її здоров'я, її фізичний та моральний розвиток. Відповідач участі у вихованні та догляді за донькою не бере, не цікавиться її розвитком та безпідставно чинить їй перешкоди у здійсненні заходів спрямованих на покращення здоров'я дитини. Крім того, відповідач відмовляє їй у наданні дозволу на виїзд дитини за кордон. З врахуванням уточнюючих позовних вимог, просить надати їй дозвіл на виїзд неповнолітньої ОСОБА_5 за кордон - в Республіку Польщу на навчання, також до Угорщини, Чехії, Словаччини, Литви, Греції, країн Шенгенської групи та країн Європейського союзу без дозволу батька ОСОБА_4 на строк три роки шість місяців, з 25.03.2016р. по 18.09.2019р. включно, а також надати їй дозвіл без згоди відповідача оформляти документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої доньки до вказаних країн на вищевказаний строк.

Позивачка в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнала повністю, просила позов задоволити. Підтвердила все вищевикладене.

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Представник відповідача ОСОБА_2 подала до суду письмове заперечення, відповідно до якого відповідач вважає, що надання відповідачем згоди на виїзд дитини за кордон в подальшому можуть бути використані позивачкою, як доказ невиконання ним своїх батьківських обов'язків та послужити однією з підстав позбавлення його батьківських прав. Оскільки позивачка вже двічі зверталася до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав. Крім того, відповідач завжди виявляв бажання та був згідний оформити належним чином доньці ОСОБА_5 документи на отримання Карти Поляка, допомогти вступити до навчального закладу, та допомагати коштами, так як сам тривалий час проживає в Польщі. Свідченням того є його нотаріально посвідчена заява від 13.03.2013р. про надання ним згоди на тимчасові поїздки неповнолітньої ОСОБА_5 за кордон, а саме до Російської Федерації, Польщі чи до любої країни Шенгенської зони. Однак, позивачка завжди чинила перешкоди та стверджувала, що зробить все сама. Також представники відповідача зазначили, що відповідач ніколи не заперечував та не заперечує в даний час проти того факту, щоб його малолітня донька тимчасово виїхала за межі України на навчання до країн Шенгенської групи та країн Європейського союзу, однак на менший термін, ніж той про який просить позивачка. Нотаріально посвідчену згоду на вивіз дитини за кордон не може надати з тих причин, що перебуває на даний час межами України.

Вислухавши пояснення позивачки, представників відповідача, дослідивши та перевіривши усі докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

18 вересня 2001р. у позивачки та відповідача народилася донька ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 від 26.07.2012р.

15.12.2005р. розірвано шлюб між ОСОБА_1. та ОСОБА_4, що підтверджується рішенням Снятинського районного суду від 15.12.2005р. та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 07.03.2006р.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3, 30.10.2009р. зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та позивачкою ОСОБА_1.

28.03.2014 р. позивачці ОСОБА_1 видано закордонний паспорт, темін дії якого закінчується 28.03.2024р.

Як вбачається із акту обстеження матеріально-побутових умов від 17.12.2015р. та довідки про склад сім'ї від 24.12.2015р., виданих Снятинською міською радою, позивачка проживає разом із чоловіком ОСОБА_6, донькою ОСОБА_5 та сином ОСОБА_10.

09.02.2016р. органом опіки та піклування Снятинської державної адміністрації подано висновок, згідно якого, зважаючи на фактичну згоду відповідача, орган опіки та піклування, діючи в інтересах дитини вважає за доцільне надати дозвіл на виїзд за кордон неповнолітньої ОСОБА_5 на навчання та дозвіл на оформлення документів.

Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч.1,ч.2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до абзацу 3 ч.3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Абзацами 1,2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до абз.9 п.п.2, п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Діючим законодавством не встановлено обмежень щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст.60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Як вбачається з пояснень позивачки, вона має намір змінити місце проживання дитини, виїхавши разом з нею на тривалий час за межі України, представники відповідача не заперечують проти надання згоди відповідачем на виїзд дитини за межі України та надання ним дозволу на виготовлення документів, однак на менший період, ніж той про який просить позивачка.

З врахуванням обставин справи та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, на підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов частково підставний та підлягає до часткового задоволення, з тих мотивів, що позивачка просить надати їй дозвіл на виїзд неповнолітньої ОСОБА_5 за межі України, в Республіку Польщу на навчання та інші країни на строк три роки і шість місяців, що є свідченням того, що вона має намір змінити місце проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, що суперечить вимогам ст. 141 СК України, ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" та буде порушувати права відповідача ОСОБА_4 щодо його спілкування з дитиною та її виховання, з чим суд не може погодитись, а тому, позивачці слід надати дозвіл на виїзд неповнолітньої ОСОБА_5 за межі України, в Республіку Польщу на навчання, Угорщину, Чехію, Словаччину, Литву, Грецію, країни Шенгенської групи та країни Європейського союзу на строк шість місяців, з 25.03.2016р. по 25.09.2016р., а також дозволити позивачці без згоди батька ОСОБА_4 оформляти документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої у вищевказані країни на вказаний строк. В решті позову відмовити.

На підставі викладеного, Конституції України, ст.ст. 19, 150, 155, 157, 160 СК України, ст.313 ЦК України, ст. 9 Конвенції про права дитини, ст. 4 Закону України «Про порядок виїздуз України та в'їзду в Україну громадян України», керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на виїзд неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України, в Республіку Польщу на навчання, Угорщину, Чехію, Словаччину, Литву, Грецію, країни Шенгенської групи та країни Європейського союзу з метою проходження навчальної практики без згоди батька ОСОБА_4 на строк шість місяців, з 25 березня 2016 року по 25 вересня 2016 року включно.

Дозволити ОСОБА_1 без згоди батька ОСОБА_4 оформляти документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України, в Республіку Польщу на навчання, Угорщину, Чехію, Словаччину, Литву, Грецію, країни Шенгенської групи та країни Європейського союзу, з 25 березня 2016 року по 25 вересня 2016 року включно.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Снятинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

Суддя Снятинського районного суду Сегін І.Р.