Справа №642/203/14-ц
Провадження №2/642/1425/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 липня 2016 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Шрамко Л.Л.,

з участю секретаря Тугай К.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду з позовом, просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суму грошових коштів, еквівалентну на час ухвалення рішення суду 7 500 доларів США, як набутих останніми без достатньої правової підстави, та судові витрати справі.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 9 вересня 2012 року уклала з відповідачкою ОСОБА_3 попередній договір про відчуження належної останній частини житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований по вул. Нижня Гиївська, 139, у м. Харкові.

В договорі від 09.09.2012 року, оформленому у вигляді розписок сторін, зазначено, що він складений у присутності свідків, відповідачка ОСОБА_3 зобовязалась продати їй - позивачці - 17/100 частин (приміщення №І, II, 1-2,1-3), земельну ділянку площею 6,41 кв.м., згідно рішення суду у справі №2-783 1964 року про порядок користування житловим будинком і земельною ділянкою по вул. Н. Гиївська, 139. При цьому ОСОБА_3 згодна на ціну 148 500,0 грн., що була еквівалентом 18 тис. доларів США і згодна отримати цю суму коштів після продажу квартири позивачки на АДРЕСА_1. До оформлення документів і виплати коштів за цю частину будинку відповідачка ОСОБА_3 надала згоду позивачці користуватися жилими приміщеннями вказаної частини будинку. Окремою розпискою ОСОБА_3 та інший власник будинку ОСОБА_5 надали згоду на проживання у відчужуваній частині будинку без права на житло особам, зазначеним покупцем (позивачем) ОСОБА_2

Таким чином, ще 09.09.2012 року сторони погодили всі істотні умови майбутнього договору купівлі-продажу частини житлового будинку та визначили момент, з яким повязується виникнення відповідних прав та обовязків сторін щодо продажу частини житлового будинку - продаж позивачем належної їй квартири. 14.12.2012 року на прохання продавця - відповідачки ОСОБА_3 з метою належного оформлення документів для відчуження належної їй частини житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Нижня Гиївська, 139 у м. Харків, через її рідну доньку ОСОБА_4 позивачка передала завдаток у розмірі, еквівалентному 6 000 доларів США. На підтвердження наведеного відповідачкою ОСОБА_4 було власноручно складено розписку у простій письмовій формі. 14.05.2013 року ОСОБА_4 отримала від позивачки для передачі ОСОБА_3 суму коштів у розмірі, еквівалентному 1 500 доларів США, про що надала розписку.

В грудні 2012 року позивачка продала свою квартиру, тобто настала та подія, з якою сторони повязували виникнення у них прав та обовязків щодо необхідності укладання основного договору купівлі-продажу частини житлового будинку. Однак, у звязку з тим, що сторони не визначили чітку дату юридичного оформлення укладання договору купівлі-продажу, позивачка у жовні 2013 року направила відповідачам відповідні листи, в яких було встановлено конкретний момент і місце нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу частини житлового будинку - 18.11.2013 року о 10 год.00 хвил. у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за адресою: м. Харків, вул. Маршала Бажанова, 12, для чого відповідачам пропонувалося зявитися з повністю готовим для продажу пакетом документів.

Відповідачі не зявилися у визначений строк до приватного нотаріуса для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу частини житлового будинку, про що нотаріусом позивачу було видано відповідну довідку від 18.11.2013р. За №226/01-16.

Будь-яких інших відомостей від відповідачів щодо підстав їхньої неявки до приватного нотаріуса чи заперечень на вимогу зявитися до визначеного позивачем нотаріуса не надходило.

Зважаючи на те, що відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення основного договору купівлі-продажу частини житлового будинку на умовах, визначених попереднім договором від 09.09.2012 року, передані позивачкою для відповідачів кошти у загальному розмірі 7 500 доларів США є такими, що одержані останніми без достатньої правової підстави, оскільки підстава, на якій вони були передані, відпала з вини відповідачів, та підлягають солідарному стягненню з них.

Представник позивачки ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, пославшись на викладені в позовній заяві обставини, та просив стягнути з відповідачів солідарно суму, еквівалентну 7 500 доларів США, що на час розгляду справи становить 186 150 грн за курсом НБУ 100 доларів США= 2 482 грн. Також зазначив, що відповідачка ОСОБА_3 є матірю чоловіка позивачки, а ОСОБА_7П. - донькою ОСОБА_3

Відповідачки про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, в судове засідання не з'явилися неодноразово, причину неявки суду не повідомили.

При цьому судом направлялось судове доручення Шебекинському районному суду Белгородської області про вручення відповідачці ОСОБА_3 позовної заяви з додатками та повідомлення про призначені дату судового розгляду.

В заяві відповідачка ОСОБА_3 зазначила, що її позиція буде надана у письмовому вигляді, однак обґрунтованих заперечень проти позову суду не надала.

Враховуючи наведене, відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачів, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права та правовідносини сторін.

Вислухавши представника позивачки ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Вказане положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно з вимогами ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Частиною 1 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що 14.12.2012 року позивачка передала з метою належного оформлення документів для відчуження належної їй частини житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Нижня Гиївська, 139 у м. Харків, ОСОБА_4 завдаток у розмірі еквівалентному 6 000 доларів США, що підтверджено розпискою останньої.

Згідно з розпискою від 14.05.2013 року ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_2 для передачі ОСОБА_8 грошові кошти у розмірі 1 500 доларів США.

При цьому ОСОБА_4 не була власником вказаного житлового будинку з надвірними будівлями, та на момент отримання вказаних грошових коштів не була наділена такими повноваженнями з боку власника домоволодіння. Строк дії довіреності, виданої ОСОБА_3 (власником житлового будинку) сплинув 21.07.2011 року.

Виходячи з наведеного та положень ст.ст. 316,317,325,328,655,656,658 ЦК України відповідачка ОСОБА_4 не мала права вчиняти будь-яких дій, спрямованих на продаж зазначеного нерухомого майна та отримання грошових коштів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачка ОСОБА_4 отримала від позивачки грошові кошти у розмірі 6 000 доларів США без достатньої правової підстави.

До цього часу вона вимоги позивачки про повернення грошових коштів залишила без задоволення.

За таких обставин наявні передбачені ст. 121 ЦК України підстави для стягнення вказаної суми з відповідачки ОСОБА_4

Доказів про отримання відповідачкою ОСОБА_3 вказаних грошових коштів від ОСОБА_4 суду не надано, тому відсутні підстави для солідарного стягнення вказаної суми з обох відповідачок.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідачок солідарно суми, еквівалентної 1 500 доларів США, задоволенню не підлягають, оскільки зі змісту розписки від 14.05.2013 року не вбачається, за що саме ці кошти підлягають передачі ОСОБА_3,та чи підлягають вони поверненню. Жодних зобовязань сторін стосовно вказаних грошових коштів в розписці не зазначено.

Крім того, позивачкою не надано суду і доказів того, що вказані грошові кошти ОСОБА_4 дійсно передані ОСОБА_3

Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконано в гривнях. Якщо у зобов'язання зазначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Станом на час ухвалення рішення офіційний курс НБУ гривні до долару США складає за 100 доларів США - 2 482 грн.

Таким чином, сума, що підлягає стягненню на користь позивачки складає 148 920 грн. (6 000 х 24,82 грн.= 148 920 грн.)

Позивачкою сплачено судовий збір у даній цивільній справі у загальному розмірі 740 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки ОСОБА_3 підлягає стягненню також судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам, що становить 592 грн.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,88,209,212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 148 920 (сто сорок вісім тисяч девятсот двадцять) грн. 00 коп., що є еквівалентом 6 000 доларів США на час винесення даного рішення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 592 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення, через Ленінський районний суд м. Харкова. Особи, які не були присутні в судовому засіданні під час оголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя - Л.Л.Шрамко