Справа №463/6557/13-ц
Провадження №2/463/29/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Лакомської Ж. І.

за участі секретаря Коник О.Б.

позивача ОСОБА_1

предсатвника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача Кам»янської І.А.

у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації 1/2 частини квартири, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання квартири особистою приватною власністю, -

встановив:

Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації 1/2 частини квартири. ОСОБА_3 звернувся в суд з зустрічним позовом до відповідача ОСОБА_1 про визнання квартири особистою приватною власністю.

Первісний позов, позивач ОСОБА_1 позов мотивує тим, що між нею та відповідачем, ОСОБА_3, 19 липня 2003 року було зареєстровано шлюб. За час перебування у шлюбі, 22 вересня 2005 року між відповідачем ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу квартири, згідно якого ОСОБА_3 купив квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 73,9 кв.м., житлова площа 43,0 кв.м., площа підвалу 5,5 кв.м. Шлюб між ними розірвано 04 вересня 2012 року. Вище зазначена квартира є спільною сумісною власністю подружжя. Оскільки, місцезнаходження та планування квартири унеможливлює її поділ у натурі, позивач згідна на виплату відповідачем грошової компенсації ? частини квартири у спільному майні. Тому з врахуванням наведених мотивів просить ухвалити рішення, яким в порядку поділу майна, що є об»єктом спільної сумісної власності подружжя,передати в особисту власність відповідачу ОСОБА_3 квартиру № 15, яка знаходиться в будинку №33 на вул. М.Лисенка у м.Львові. Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь грошову компенсацію ? частини вартості квартири № 15, яка знаходиться в будинку №33 на вул. М.Лисенка у м.Львові в розмірі 66- 444,50 грн.

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 подав зустрічний позов, який мотивує тим, що 24 лютого 1999року між ним та ОСОБА_5 була оформлена угода, згідно якої він зобовязувався купити у ОСОБА_5 спірну квартиру за 5 000 у.о, при підписанні угоди він сплатив 2 500 у.о., а другу частину суми (2 500 у.о.) зобовязувався сплатити на протязі 6 місяців. Зазначає, що 18 грудня 2000 року він повністю розрахувався за квартиру, а договір купівлі продажу був укладений 22 вересня 2005 року. Квартиру придбав за особисті кошти та кошти батьків, а тому, вважає, що позивач за первісним позовом,відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1, не має жодного відношення до даної квартири. Тому просить ухвалити рішення,яким квартиру АДРЕСА_2 визнати його особистою приватною власністю.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2, первісний позов підтримали, дали пояснення аналогічні наведеним мотивам позову, просили такий задоволити, проти зустрічного позову заперечили, вважають такий безпідставним, в задоволенні зустрічного позову просили відмовити

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 та його представник, ОСОБА_6 проти задоволення первісного позову заперечили, зустрічний позов підтримали, дали пояснення аналогічні наведеним мотивам зустрічного позову, просили зустрічний позов задоволити.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що первісний позов підлягає до задоволення, а задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав:

Згідно ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, на підставі ст.60 Сімейного кодексу України та ст.368 Цивільного кодексу України, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

На підставі ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Ст. 71 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою.

В судовому засіданні встановлено, що 19 липня 2003 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб (а.с.7), яким ними розірвано 04 вересня 2012 року (а.с.8).

Згідно постанови п. 22 Пленуму Верховного суду України N 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами встановленими ст. 69 72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Пленум Верховного Суду України в постанові №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначає, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Згідно договору купівлі продажу від 22 вересня 2005 року посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_7 (а.с.9) гр. ОСОБА_4, що діяв від свого імені та від імені гр. ОСОБА_5 продали, а ОСОБА_3 купив квартиру за адресою АДРЕСА_3 загальною площею 73,9 кв. м., житлова площа 43,0 кв.м., площа підвалу 5,5 кв.м. Згідно п. 4 вказаного вище договору відчужувана квартира належала продавцям на підставі свідоцтва про право власності на квартиру №ЛЖ1360 виданого 29.06.2005 року Личаківською районної адміністрацією Львівської міської ради, відтак спірна квартира не могла відчужуватись у 1999 році особами, які не були її власниками.

Крім того, відповідачем за первісним позовом, позивачем за зустрічним позовом не представлено доказів того, що спірна квартира була придбана за його особисті кошти.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача за первісним, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 про те, що згідно угоди від 24 лютого 1999року, та доданих розписок про отримання грошових коштів (а.с.30-35), останній зобовязувався купити у ОСОБА_5 квартиру за 5 000 у.о,а вподальшому частинами оплатив її вартість, так як згідно ст. 227 ЦК України (редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Наведена вище угода нотаріально не посвідчувалась та у виконавчому комітеті місцевої ради не реєструвалась, а відтак згідно вимог ст.47,59 ЦК України (в редакції 1963 року) така угода є недійсною з моменту її укладення, а тому правових наслідків не створювала.

Тому суд приходить до висновку про те,що спірна квартира була придбана сторонами за час їх перебування в зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до висновку судової оціночно-будівельної експертизи № 2710 від18.06.2015 р. (а.с.73 74) дійсна (ринкова) вартість квартири № 15 в житловому будинку № 33 по вул.Лисенка в м Львові станом на час проведення дослідження становить 1 320 889,0 грн.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про те, що первісний позов слід задоволити, порядку поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя передати у особисту приватну власність ОСОБА_3 квартиру №15, яка знаходиться в будинку №33 на вул. М.Лисенка в м.Львові та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію ? частини вартості квартири №15, яка знаходиться в будинку №33 на вул. М.Лисенка в м.Львові, в розмірі 660 444 (шістсот шістдесят тисяч чотириста сорок чотири) гривні, 50 копійок.

В задоволенні зустрічного позову суд відмовляє у зв»язку з його безпідставністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 11, 60, 169, 209, 212 215 Цивільного-процесуального кодексу України, статтями 60, 61, 69, 70, 71, Сімейного кодексу України, ст.47,59,227 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 ОСОБА_4), суд,

вирішив:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації ? частини квартири задоволити.

В порядку поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя передати у особисту приватну власність ОСОБА_3 квартиру №15, яка знаходиться в будинку №33 на вул. М.Лисенка в м.Львові.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію ? частини вартості квартири №15, яка знаходиться в будинку №33 на вул. М.Лисенка в м.Львові, в розмірі 660 444 (шістсот шістдесят тисяч чотириста сорок чотири) гривні, 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 229 (двісті двадцять дев»ять) гривень, 40 копійок судового збору.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання квартири особистою приватною власністю відмовити за безпідставністю вимог.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга в строки і порядок передбачені ч.1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Лакомська Ж. І.