Справа № 559/1950/15-ц
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18.03.2016 Дубенський міськрайонний суд Рівненської області у складі:

головуючого Юзьвяк Б. Г,

при секретарі Комісарук Г.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубно заяву про скасування заходів забезпечення позову згідно ухвали Дубенського міськрайонного суду Рівненської області про накладення арешту по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за договором позики , -

ВСТАНОВИВ:

Заява представника позивача ОСОБА_1 обгрунтовується наступними доводами. 6 серпня 2015 року ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області було вжито заходи забезпечення позову по справі №559/1950/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Даною ухвалою на майно, що належить ОСОБА_2, було накладено арешт в межах суми l37113 грн 33 коп (копія ухвали суду додається). Факт накладення арешту на майно підтверджується копією доданого до цієї заяви витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження (арешту нерухомого майна) від 21.10.2015, а також копією постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження (щодо накладення арешту) від 26.10.2015.

3 листопада 2015 року Дубенським міськрайонним судом було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики і стягнуто з відповідача на користь позивача 129718 грн 87 коп заборгованості за договором позики (копія судового рішення додається).

30 грудня 2015 року Дубенським міськрайонним судом було видано виконавчий лист за судовим рішенням по даній справі. Однак, у відділ виконавчої служби для примусового виконання згаданого рішення ОСОБА_1 не звертався, оскільки знайшов порозуміння із ОСОБА_2 і тому необхідності виконання судового рішення немає. До заяви додається копія розписки ОСОБА_1 про отримання ним боргу від ОСОБА_2 в повному обсязі і про відсутність претензій до ОСОБА_2 Крім того, в судовому засіданні буде надано оригінал виконавчого листа для підтвердження того факту, що примусового виконання судового рішення ніхто не ініціював.

Заявник розуміє наслідки скасування вжитих раніше заходів забезпечення позову і усвідомлює, що це призведе до неможливості стягнення з відповідача суми боргу, що була присуджена судовим рішенням.

В контексті ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» необхідною умовою примусового виконання виконавчого документа є ініціатива стягувача, що виявляється у формі подання ним заяви про примусове виконання рішення. За змістом ч. 4 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України вимагати виконання судового рішенняце право, а не обов'язок сторони. Відповідно до ст. 21 Конституції України усі люди є вільні у своїх правах.

Зважаючи на той факт, що необхідності виконання судового рішення вже немає, арешт майна боржника втрачає будь-який смисл і лише безпідставно перешкоджатиме йому розпоряджатися своєю власністю, а тому є недоцільним.

За своєю суттю забезпечення позову є сукупністю процесуальних дій, які покликані гарантувати виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Арешт на майно ОСОБА_2 накладався з метою забезпечити виконання судового рішення в майбутньому. На даний час позивач не вбачає потреби у виконанні ухваленого на його користь судового рішення.

За змістом ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» арешт, накладений на майно боржника знімається у разі закінчення виконавчого провадження, але крім випадків закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову. У нашій ситуації мова йде саме про такий випадок, адже крім виконавчого провадження за судовою ухвалою про забезпечення позову більше ніякі інші виконавчі провадження не розпочиналися і не закінчувалися. А статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачається лише можливість зняття арешту за позовом сторонньої особи про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту, якщо така особа вважає, що майно, на яке було накладено арешт, насправді належить їй. У нашому випадку дана норма також не підлягає застосуванню.

Таким чином, у нашій ситуації зняття арешту самим державним виконавцем не можливе, оскільки ініціатором такого питання в даному випадку є потенційний стягувач, який навіть не звертався до виконавчої служби з метою примусового виконнання судового рішення, тобто виконавче провадження навіть не розпочиналося. Виходячи з того, що арешт майна відповідача здійснювався за ухвалою суду, то відповідно і знятим він може бути також лише за ухвалою суду.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків. коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. 154 ЦПК України, - представник стягувача просить скасувати заходи забезпечення позову шляхом зняття з майна ОСОБА_2, 10.09.1978 р. н. (ід. номер: НОМЕР_1), арешту, що був застосований ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06.08.2015 року у справі № 559/1950/15-ц.

В судове засідання представник стягувача не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі та підтримання своєї заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Згідно ч 5 ст. 154 ЦПК України, питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи, що сам стягувач звернувся із заявою про скасування заходів забезпечееня позову, потреба в заходах забезпечення позову відпала, оскільки боржник розрахувався зі стягувачем добровільно, а тому, заходи забезпечення позову по даній справі підлягають скасуванню.

На підставі наведеного, керуючись ст. 154 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скасувати заходи забезпечення позову шляхом зняття з майна ОСОБА_2, 10.09.1978 р. н. (ід. номер: НОМЕР_1), арешту, що був застосований ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06.08.2015 року у справі № 559/1950/15-ц.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області протягом п'яти днів з дня постановлення ухвали, через Дубенський міськрайонний суд.

Суддя