АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/12/16Головуючий у 1-й інстанції Зембра Є.Й.
Провадження № 22-ц/789/423/16 Доповідач - Міщій О.Я.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Міщія О.Я.

суддів - Ткач З. Є., Шевчук Г. М.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

з участю апелянта ОСОБА_1, заінтересованої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 03.02.2016 р. за заявами та скаргами ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_1,та ОСОБА_1, заінтересовані особи Відділ ДВС Кременецького районного управління юстиції, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову, оскарження дій державного виконавця державної виконавчої служби Кременецького районного управління юстиції, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИЛА:

25.12.2015 р. ОСОБА_3, в інтересах якої діє представник ОСОБА_1, звернулась в суд із заявою, в якій з посиланням на п.6 ст. 154 ЦПК України просила скасувати заходи забезпечення позову, встановлені на підставі ухвали Кременецького районного суду від 29.01.2009 р. про затвердження мирової угоди по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа Фаїз Н.П. про визнання недійсним договору дарування, відшкодування витрат на утримання та збереження майна.

Крім того, заявниця просила скасувати п. 4.3 вказаної ухвали суду від 29.01.2009 р.

05.01.2016 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 звернулись в суд із скаргою на рішення державного виконавця Відділу ДВС Кременецького районного управління юстиції, який, на думку скаржників, виніс незаконну постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.10.2012 р., якою накладено арешт на квартиру по АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_1

Крім того, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 просили визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист,виданий 05.06.2006 р.

Ухвалою Кременецького районного суду від 03.02.2016 р. в задоволенні скарги ОСОБА_3, інтереси якої представляє ОСОБА_1, про скасування запобіжних заходів згідно ухвали суду і мирової угоди від 29.01.2009 р. пункту 4.3.1, скасування постанови від 04.10.2012 р. виконавчої служби і повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду, де відповідачами зазначено відділ державної виконавчої служби Кременецького районного управління юстиції - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Кременецького районного суду від 03.02.2016 р. і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його вимоги, посилаючись на те, що порушено його право як власника квартири.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення частково.

Розглядаючи заяви і скарги, суд виходив з того, що державний виконавець правомірно наклав арешт на спірне майно.

Однак, погодитись із вказаним висновком суду неможливо, оскільки суд неповно з'ясував обставини, які мають значення для справи, та порушив норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Як видно з матеріалів справи, ухвалою Кременецького районного суду від 29.01.2009 р. затверджено мирову угоду, укладену у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа Фаїз Н.П. про визнання недійсним договору дарування, відшкодування витрат на утримання та поліпшення майна.

Мирова угода затверджена на таких умовах:

1. Сторони визнали, що ОСОБА_1.є власником квартири АДРЕСА_1.

2. Сторони визнають, що ОСОБА_4 за час її проживання у квартирі АДРЕСА_1 одноособово несла витрати на утримання та збереження квартири, а також за власні кошти здійснила капітальний ремонт та істотні поліпшення даної квартири. Сторонами погоджено, що при продажі квартири АДРЕСА_1 за ціною на день продажу сторони отримують кошти від продажу даної квартири відповідно ОСОБА_1 не менше 30 тисяч доларів США, а ОСОБА_4 не менше 17 тис. доларів США, як суми стягнень за даними позовами сторін. Вказані суми коштів можуть корегуватися як в сторону збільшення так і в сторону зменшення.

3. З врахуванням пунктів 1-2 даної мирової угоди сторони визнають, що договір дарування квартири від 03.09.2007 р., посвідчений приватним нотаріусом Кременецького нотаріального округу Фаїз Н.П. та зареєстрований в реєстрі за № 4523, є укладеним.

4. З метою належного виконання умов даної мирової угоди судом не скасовуються заходи забезпечення позову, застосовані по даній справі, та залишено їх в силі до моменту виконання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 умов даної мирової угоди і звільнення членами сім'ї ОСОБА_4 даної квартири.

Наслідки затвердженої даної мирової угоди сторонам роз'яснено. Закрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа - Фаїз Н.П. про визнання недісним договору дарування, відшкодування витрат на утримання, збереження та здійснення поліпшення майна.

10.09.2012 р. Кременецьким районним судом видано виконавчий лист для примусового виконання зазначеного судового рішення. Постановою головного державного виконавця відділу ДВС Кременецького районного управління юстиції Алексюка О.О. при виконанні виконавчого листа від 10.09.2012 р., де боржником значиться ОСОБА_1, а стягувачем ОСОБА_4, накладено арешт на квартиру по АДРЕСА_1, належну ОСОБА_1, в межах суми звернення стягнення - 135881 грн., а також заборонено здійснювати відчуження будь - якого майна, що належить боржнику в межах суми боргу.

Як видно із змісту заяв та скарг ОСОБА_3, ОСОБА_1, заявник ОСОБА_3 просила скасувати заходи забезпечення позову, встановлені на підставі ухвали Кременецького районного суду від 29.01.2009 р., якою затверджено зазначену вище мирову угоду, а також просила скасувати п. 4.3 ухвали суду від 29.01.2009 р.

Крім того, ОСОБА_3 і ОСОБА_1 просили визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий 05.06.2006 р.

Відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 4 ст. 369 ЦПК України суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Як видно із змісту оскаржуваної ухвали Кременецького районного суду від 03.02.2016 р., суд відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_3, інтереси якої представляє ОСОБА_1, про скасування запобіжних заходів згідно ухвали суду і мирової угоди від 29.01.2009 р. пункту 4.3.1 і про повернення виконавчого документу без виконання, однак в порушення вимог ч. 1 ст. 210 ЦПК України не навів у мотивувальній частині ухвали мотивів, з яких дійшов висновків, і закону, яким керувався, постановляючи ухвалу.

Крім того, суд розглянув лише заяву ОСОБА_3, а заяву ОСОБА_1, який діяв не тільки в інтересах ОСОБА_3, а й у власних інтересах, як заявник, суд взагалі не вирішив. При цьому суд не взяв до уваги ту обставину, що боржником у виконавчому листі № 2-2/2009, виданому 10.09.2012 р., значиться лише ОСОБА_1, а не ОСОБА_3

Суд також не з'ясував питання про те, який саме виконавчий лист заявники просять визнати таким, що не підлягає виконанню. Адже, в заяві ОСОБА_3, ОСОБА_1 йде мова про виконавчий лист, виданий 05.06.2006 р., а в постанові державного виконавця від 04.10.2012 р. зазначено виконавчий лист від 10.09.2012 р.

Вирішуючи питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд в порушення вимог ч. 3 ст. 369 ЦПК України не повідомив стягувача, а своєю ухвалою від 15.01.2016 р. "замінив неналежних відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_2 на належного відповідача - відділ ДВС Кременецького районного управління юстиції". При цьому суд не врахував, що ОСОБА_4 значиться стягувачем у виконавчому провадженні.

Відповідно до ст. 383, 385, 386 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Як видно з матеріалів справи, суд розглянув скаргу ОСОБА_3 на рішення державного виконавця - постанову від 04.10.2012 р., не перевіривши чи може заявниця бути суб'єктом оскарження дій державного виконавця, оскільки в постанові державного виконавця від 04.10.2012 р. стороною виконавчого провадження - боржником зазначено ОСОБА_1, а не ОСОБА_3

Разом з тим, скарга ОСОБА_1, як сторони виконавчого провадження, судом не вирішена.

Суд також не з'ясував питання про те, чи перебуває на виконанні в ДВС Кременецького районного управління юстиції виконавчий лист від 10.09.2012 р., копію якого долучено до матеріалів справи, оскільки на копії наявна відмітка про те, що 10.11.2014 р. виконавчий лист повернуто на підставі п. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження".

Оскільки, при розгляді заяв та скарг ОСОБА_3, ОСОБА_1 неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питань, тобто порушено порядок, встановлений для їх вирішення, колегія суддів вважає, що ухвала Кременецького районного суду від 03.02.2016 р. перешкоджає подальшому провадженню у справі, тому її слід скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої істанції.

Керуючись ст. ст. 307, 311, 312, 313, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Кременецького районного суду від 03.02.2016 р. скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.Я. Міщій