УХВАЛА іменем україни
27 січня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Завгородньої І.М.,

МартинюкаВ.І., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовомОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_5 про визнання договору поруки припиненим, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 14 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 14 лютого 2008 року між ним та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», було укладено договір поруки № 158, згідно з яким він поручився перед банком відповідати за виконання ОСОБА_5 зобов'язань за кредитним договором, а саме: повернення кредиту в сумі 100 тис. доларів США, сплати процентів за його користування з розрахунку 12 % річних, комісійної винагороди, неустойки (пені, штрафів) в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі.

Додатковою угодою від 13 лютого 2012 року № 9 були внесені зміни до кредитного договору, п. 2 якої передбачено збільшення банком в односторонньому порядку ставки до 14 % річних у випадку порушення позичальником умов кредитного договору. Унаслідок таких змін до договору було збільшено обсяг відповідальності поручителя, згоди на які позивач не надавав, тому просив визнати припиненим договір поруки від 14 лютого 2008 року № 158.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 20 квітня 2015 року позовні вимоги задоволено. Визнано договір поруки від 14 лютого 2008 року № 158, укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_3, припиненим.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 14 липня 2015 року рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 20 квітня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду Вінницької області від 14 липня 2015 року та залишити в силі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 20 квітня 2014 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив із того, що додатковою угодою до кредитного договору від 13 лютого 2012 року були внесені зміни до основного кредитного договору, які збільшують обсяг відповідальності поручителя і полягають у збільшенні відсоткової ставки за договором без згоди поручителя.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в позові, зазначав наступне.

Установлено, що 14 лютого 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 014/035-23/60011, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 100 тис. доларів США зі сплатою за користування кредитом 12 % річних терміном до 14 лютого 2018 року.

На забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між ОСОБА_3 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 14 лютого 2008 року укладено договір поруки № 158, згідно з п. 2.2 якого ОСОБА_3 як поручитель зобов'язався перед банком як кредитором відповідати за борговими зобов'язаннями ОСОБА_5, що виникають з умов кредитного договору від 14 лютого 2008 року № 014/035-23/600011, а саме: повернути кредит в розмірі, зазначеному в п. 1.3 даного договору, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи) в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором.

Пунктом 2.1 договору поруки встановлено, що це зобов'язання підписано сторонами відповідно до чинного законодавства України та відповідає положенням ст. ст. 553-559 ЦК України.

13 лютого 2012 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 укладено додаткову угоду № 9, якою внесено зміни до кредитного договору, пунктами 1, 2 якої передбачено, що з 14 лютого 2012 року до дня припинення трудового договору між кредитором (який є також роботодавцем) та позичальником включно розмір ставки за кредитним договором складає 9,26 % річних. Зазначений в цьому пункті додаткової угоди розмір процентної ставки може змінюватись на умовах, визначених кредитним договором та/або цією додатковою угодою.

Пункт 1 додаткової угоди втрачає свою силу, якщо позичальником порушено будь-які грошові зобов'язання за кредитним договором на строк, що складає тридцять календарних днів. З тридцять першого календарного дня з дати такого порушення (дати зміни) проценти за кредитом розраховуються на підставі ставки в розмірі 14 % річних. При цьому така зміна процентної ставки за кредитом не потребує укладення додаткової угоди до кредитного договору.

Пунктом 3 додаткової угоди передбачено порядок коригування процентної ставки з підстав, передбачених пунктами 1, 2 додаткової угоди, та встановлено обов'язок кредитора письмово повідомити позичальника про таку зміну протягом трьох банківських днів з відповідної дати зміни та обов'язок позичальника сплачувати проценти відповідно до нової (підвищеної) процентної ставки з відповідної дати зміни, а також обов'язок протягом 30 днів з'явитися до кредитора з метою підписання графіка погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором. У випадку невиконання позичальником зазначеного обов'язку сторони домовилися, що розрахований та підписаний кредитором самостійно новий графік вважається складеним належним чином, є невід'ємною частиною кредитного договору та підставою для визначення розміру зобов'язань позичальника за кредитним договором.

Пунктом 5 додаткової угоди зазначено, що передбачені цією угодою підстави та порядок зміни розміру процентної ставки є додатковими до відповідних умов кредитного договору.

Додаткова угода була підписана представником ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» Наконечною Л.В. на підставі довіреності від 03 серпня 2010 року № 1054 та ОСОБА_5

Проект письмової угоди поручителя у формі припису до зазначеної додаткової угоди щодо зміни умов кредитного договору ОСОБА_3 не був підписаний.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру неустойки), у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в сторону збільшення, розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним тощо.

Пунктом 4.3 кредитного договору передбачено, що кредитор має право в односторонньому порядку збільшити процентну ставку за кредитом на не більше ніж 50 процентних пунктів, зокрема, у випадку прострочення погашення кредиту відповідно до умов цього договору на строк, що перевищує 30 календарних днів.

Згідно з п. 1.4 кредитного договору процентний пункт - значення, яке дорівнює десятій частині одного процента, тобто 0,1 процента.

У пунктах 4.6-4.8 кредитного договору зазначено, що кредитор зобов'язаний письмово повідомити позичальника про нову (скориговану) процентну ставку за кредитом протягом семи календарних днів з дати прийняття уповноваженим органом установи кредитора відповідного рішення. Таке письмове повідомлення є невід'ємною частиною цього договору.

Позичальник зобов'язаний сплачувати проценти відповідно до нової (скоригованої) процентної ставки, починаючи з дати зміни процентної ставки. За результатами корегування, на вимогу кредитора, сторони повинні внести відповідні зміни до цього договору та додатків до нього. Позичальник зобов'язаний не пізніше 30 днів після отримання повідомлення від кредитора про зміну процентної ставки з'явитися до кредитора з метою підписання графіка в новій редакції. У випадку невиконання позичальником зазначеного обов'язку сторони домовилися розрахований та підписаний кредитором самостійно новий графік вважається складеним належним чином, є невід'ємною частиною цього договору та підставою для визначення розміру зобов'язань позичальника за цим договором.

У разі незгоди позичальника з новою (скоригованою) процентною ставкою, він вправі без сплати комісій достроково і у повному обсязі виконати всі грошові зобов'язання за цим договором у строк, що не перевищує 30 календарних днів з дня отримання повідомлення кредитора про коригування процентної ставки. У цьому разі проценти за кредитом нараховуються відповідно до процентної ставки, що існувала до моменту коригування.

Із аналізу змісту п. п. 4.3, 4.6-4.8 кредитного договору та п. п. 1, 2 додаткової угоди до кредитного договору від 13 лютого 2012 року вбачається, що розмір ставки за договором було зменшено з 12 до 9, 26 % річних з 14 лютого 2012 року.

При цьому підстави і порядок коригування процентної ставки у випадку порушення позичальником грошових зобов'язань на строк, що перевищує 30 календарних днів, в бік збільшення не змінилися, оскільки п. 4.3 кредитного договору передбачав право банку збільшити ставку в односторонньому порядку не більше ніж до 17 % річних (на 50 процентних пунктів = 5 %). Тобто визначення додатковою угодою до кредитного договору підвищеної ставки за договором у разі порушення позичальником своїх зобов'язань в розмірі 14 % річних здійснено в межах, передбачених умовами кредитного договору.

Нових умов зміни процентної ставки в бік збільшення додатковою угодою передбачено не було.

Відповідно до п. 2.5.1 договору поруки ОСОБА_3 підтвердив, що він ознайомлений з положеннями кредитного договору, цілком розуміє його зміст та згоден виступати поручителем за борговими зобов'язаннями.

Таким чином, підставою для припинення поруки є наявність двох обставин у їх сукупності: збільшення обсягу відповідальності поручителя за основним зобов'язанням; відсутність поінформованості і згоди останнього на таку зміну. Відсутність хоча б однієї з названих підстав виключає можливість припинення договору поруки.

Припис під текстом додаткової угоди № 9, який не підписано ОСОБА_3, не є беззаперечною підставою припинення договору поруки, оскільки за відсутності збільшення обсягу відповідальності останнього інформованість із змістом такої угоди носить рекомендаційний характер.

Таким чином, апеляційний суд вважав, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, належним чином не дослідив умови кредитного договору і договору поруки та обставини, які призводять до збільшення обсягу відповідальності поручителя, та дійшов помилкового висновку, що додатковою угодою від 13 лютого 2012 року № 9 було збільшено обсяг відповідальності ОСОБА_3

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду, підстав для скасування ухваленого ним рішення не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 14 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:О.І. Євтушенко І.М. Завгородня В.І. Мартинюк О.М. Ситнік