У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Ковалевича С.П.

суддів: Демянчук С.В., Шеремет А.М.

секретар судового засідання - Демчук Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 10 листопада 2015 року у справі за скаргою публічного акціонерного товариства «Кредобанк» на бездіяльність старшого державного виконавця Кузнецова О.В. ВПВР ДВС України та постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Перевіривши докази та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 10 листопада 2015 року скаргу ПАТ «Кредобанк» задоволено частково.

Визнано неправомірною та скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України Кузнецова О.В., про повернення виконавчого документа стягувану від 18.06.2015 року ВП №43875529 та відновлено виконавче провадження.

Зобов'язано старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузнецова О.В. негайно направити до виконання засвідчену копію ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 19.02.2015 року постановленої у справі №761/4447/15-ц про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа.

В решті вимог скарги відмовлено.

Вважаючи дану ухвалу незаконною і необґрунтованою, винесеною судом з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу.

В обґрунтування скарги вказує на те, що про наявність оскаржуваної ухвали йому стало відомо з Єдиного державного реєстру судових рішень, оскільки про слухання справи по розгляду скарги ПАТ «Кредобанк» він не повідомлявся, копію ухвали не отримував.

Вважає, що дії державного виконавця під час вчинення виконавчих дій, зокрема винесення постанови про повернення виконавчого документа, вчинені державним виконавцем у межах його повноважень, не суперечать положенням Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з чим були відсутні правові підстави для задоволення скарги.

Державним виконавцем на виконання вимог законодавства було надіслано запити до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Управлінню МВС України в Рівненській області, проте майна боржника не виявлено.

Оскільки державним виконавцем з примусового виконання вище зазначеного виконавчого листа були здійснені усі необхідні заходи щодо своєчасного і повного його виконання у спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження», але у зв'язку з тим, що у нього як боржника відсутні грошові кошти та майно на яке може бути звернуто стягнення, вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу.

Посилаючись на викладені обставини, просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову про відмову з задоволенні скарги ПАТ «Кредобанк».

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Задовольняючи частково скаргу ПАТ «Кредобанк», суд першої інстанції виходив з того, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 18.06.2015 року ВП №43875529 була винесена державним виконавцем передчасно, без проведення необхідних виконавчих дій, передбачених законом, не прийняті заходи по встановленню місця проживання боржника, заходи по виявленню наявності чи відсутності майна, коштів у боржника, не вирішувалось питання про оголошення боржника в розшук. Тому суд дійшов до висновку про неправомірність дій державного виконавця щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа та необхідність скасування даної постанови і відновлення виконавчого провадження.

Такий висновок суду ґрунтується на досліджених судом доказах та відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати усіх передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішення, зазначеного у виконавчому документі, у спосіб та в порядку, встановленого виконавчим документом, неупереджено, своєчасно та в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Матеріалами справи встановлено, що 07.07.2014 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-6185 виданого 01.12.2011 року Рівненським міським судом Рівненської області у справі №2-6185/2010 р., яким зобов'язано ОСОБА_1 повернути ПАТ «Кредобанк» 4 000 000,00 доларів США.

18.06.2015 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кузнецовим О.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення).

Окремо представник ВПВР ДВС України вказав про безпідставність вимоги скаржника щодо зобов'язання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Кузнецова О.В. негайно направити до виконання засвідчену копію ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 19.02.2015 року, постановленої у справі №761/4447/15-ц про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа. Додатково зазначає, що від направлення ухвали суду до Державної прикордонної служби України майно у боржника не заявляється і це жодним чином не впливає на майновий стан боржника.

Згідно ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника фізичної особи державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника. Тобто, у випадку відсутності боржника та неможливості встановлення його місцезнаходження, державний виконавець зобов'язаний вирішити питання щодо оголошення розшуку боржника.

Всупереч зазначеним вимогам закону, державним виконавцем не вживалося заходів із встановлення місця роботи боржника, навчання чи отримання пенсії, з метою подальшого звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Також, не виносилась постанова про привід боржника через органи внутрішніх справ та не вживалось заходів пов'язаних з розшуком боржника, не впевнившись у непроживанні боржника за адресою зазначеною у виконавчому листі, передчасно ухвалено постанову, якою повернуто виконавчий документ стягувачу.

Судом встановлено, що акти державного виконавця від 10.03.2014 року та від 10.03.2015 року складені без врахування положення ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», п.3 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» та наданої інформації ГУ ДМС у Рівненській області, а тому не можуть вважатися достатніми та належними доказами щодо спростувань вжиття державним виконавцем заходів для встановлення відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження божника фізичної особи.

З наданої до суду першої інстанції представником ДВС разом з копіями матеріалів виконавчого провадження інформаційної довідки №86265928 від 11.02.2015 року з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців вбачається, що за ОСОБА_1 з 15.08.2006 року зареєстровано на праві спільної часткової власності одноповерховий житловий цегляний будинок (реєстраційний номер майна: 13545693) за адресою АДРЕСА_1.

Будь яких доказів про накладення арешту та звернення стягнення на вказане майно відповідно до вимог ст.ст. 11, 32, 52 Закону України «Про виконавче провадження» не надано.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо повернення виконавчого документу, скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу та відновлення виконавчого провадження з покладенням на державного виконавця зобов'язання направити до виконання засвідчену копію ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 19.02.2015 року, постановленої у справі №761/4447/15-ц про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа. Свої висновки суд першої інстанції достатньо повно та мотивовано обґрунтував з посиланням на докази та вимоги матеріального закону. При цьому порушень норм процесуального права не допустив.

Наведені в апеляційній скарзі доводи та долучені до апеляційної скарги документи з виконавчого провадження правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, ніякими належними доказами не підтверджені та не свідчать про невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Оскаржувана ухвала постановлена у відповідності до вимог процесуального законодавства, тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 10 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею чинності.

Головуючий: С.П. Ковалевич

Судді: C.В. Демянчук

А.М. Шеремет