233 № 233/725/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря Мазепа Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_1, ОСОБА_2 просять визнати за кожним з них право власності в порядку спадкування на 1/4 частку земельної ділянки, розміром 0,0494 гектарів, кадастровий номер земельної ділянки :00:004:0052, надану для обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: вул. Демещенко, № 104 в м. Костянтинівка, Донецької області. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на таке.

21 листопада 2014 року померла ОСОБА_4.

12 вересня 2013 року ОСОБА_4 було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3 міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований у реєстрі за № 992, відповідно до якого спадкоємцем майна ОСОБА_4 є ОСОБА_1

Позивач ОСОБА_1 є онуком померлої, позивач ОСОБА_2 - непрацездатним вдівцем померлої та є спадкоємцем за законом, що має право на обовязкову частку у спадщині.

Померла ОСОБА_4 разом з ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.09.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3 міського нотаріального округу ОСОБА_6, отримали у приватну власність земельну ділянку площею 0,0494 гектарів для обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: вул. Демещенко, № 104 в м. Костянтинівка, Донецької області, кадастровий номер земельної ділянки :00:004:0052. В договорі купівлі-продажу земельної ділянки не визначений розмір часток у праві власності на земельну ділянку. Договір сформульований таким чином, що земельна ділянка набута у спільну сумісну власність.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» частки співвласників земельної ділянки вважаються рівними, тому кожному із співвласників земельної ділянки належить по ? її частці.

Спадковим майном після смерті ОСОБА_4 є 1/2 частка земельної ділянки розміром 0,0494 га, для обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: вул. Демещенко, № 104 в м. Костянтинівка Донецької області, кадастровий номер :00:004:0052.

Тому вважають, що позивачі успадковують по 1/4 частці спірної земельної ділянки.

Однак, ОСОБА_2 за час життя з померлою ОСОБА_4 не встигли здійснити державну реєстрацію прав на зазначену земельну ділянку та отримати Державний акт на право власності на неї.

Тому, 04.02.2016 року приватним нотаріусом ОСОБА_3 міського нотаріального округу ОСОБА_7 було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/4 частку земельної ділянки розміром 0,0494 га, кадастровий номер :00:004:0052. Цієї ж дати було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_2, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку земельної ділянки розміром 0,0494 га, кадастровий номер :00:004:0052.

Враховуючи те, що право власності на земельну ділянку не було зареєстровано ОСОБА_4 за життя, позивачі не мають можливості зареєструвати право власності на дану земельну ділянку як на спадкове майно на своє імя.

Позивач ОСОБА_1 діючий у власних інтересах та за довіреністю в інтересах позивача ОСОБА_2, у судове засідання не зявились, надавши суду заяву про повне підтримання заявлених позовних вимог та про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради Донецької області ОСОБА_8 у судове засідання не зявилась, надавши суду заяву про повне визнання позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 та про розгляд справи у її відсутність.

Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч.1). До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені (ч.2).

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За частиною 1 ст. 1240 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 18 вересня 2013 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 (копія свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-НО № 439799 від 26.01.2016 року).

21 листопада 2014 року померла ОСОБА_4 (копія свідоцтва про смерть а.с. 15).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частки земельної ділянки, розміром 0,0494 гектарів, кадастровий номер земельної ділянки :00:004:0052, наданої для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що розташована за адресою: вул. Демещенко, № 104 в м. Костянтинівка Донецької області.

Спірна земельна ділянка за життя належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3 міського нотаріального округу ОСОБА_6 09 вересня 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за №4607 (а.с.8,7).

За життя ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3 міського нотаріального округу ОСОБА_5 20.09.2013 року, зареєстрований в реєстрі за №922, відповідно до якого вона заповіла позивачу ОСОБА_1 все її майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, в тому числі належну їй частку житлового будинку з надвірними будівлями за номером 104, розташованого по вул. Демещенко в м. Костянтинівка Донецької області (а.с.14).

Отже, спадкоємцями на спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_4, є непрацездатний чоловік померлої позивач ОСОБА_2 у відповідності до ч.1 ст. 1240 ЦК України, та позивач ОСОБА_1 спадкоємець за заповітом.

Проте, оскільки за життя ОСОБА_4 не вчинила дій щодо реєстрації свого права власності на частку спірної земельної ділянки, а також не отримала Державний акт про право власності на земельну ділянку на своє імя, приватним нотаріусом ОСОБА_3 міського нотаріальної округу ОСОБА_7 відмовлено позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину на спірну земельну ділянку (а.с.9-10,11-12).

Пленум Верховного суду України в п. 10 постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» розяснив, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Правило статті 1225 ЦК про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності.

Вирішуючи питання обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд враховує такі обставини:

право власності спадкодавця на спірну земельну ділянку підтверджено таким правовстановлюючим документом, як нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки від 09.09.2004 року;

позивачі прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 у вигляді частки житлового будинку з надвірними будівлями за номером 104, розташованого по вул. Демещенко в м. Костянтинівка Донецької області - ОСОБА_2 шляхом проживання разом з померлою з 08.10.2014 року за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_1 шляхом подання 13 травня 2015 року до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини;

відомості про обтяження спірної земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, не зареєстровані, що підтверджується інформаційною довідкою 56785029 від 06.04.2016 року.

Згідно ст.81 Земельного кодексу України громадяни набувають право власності на земельні ділянки шляхом прийняття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Визначаючи розмір частки кожного із позивачів у спадковому майні, суд враховує вимоги ч.1 ст. 1240 ЦК України у відповідності до яких позивач ОСОБА_2 має право на 1/8 частку спадкового майна, тобто половину частки, яка б належала йому у разі спадкування за законом (в даному випадку ? частка), а позивач за заповітом ОСОБА_1 відповідно має право на 3/8 частки спадкового майна.

Отже, за позивачем ОСОБА_2 слід визнати право власності на 1/8 частку земельної ділянки розміром 0,0494 га, для обслуговування жилого будинку, яка розташована у м. Костянтинівка, по вул. Демещенко, 104, кадастровий номер :00:004:0052 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 21.11.2014 року. А за позивачем ОСОБА_1 слід визнати право власності на 3/8 частки земельної ділянки розміром 0,0494 га, для обслуговування жилого будинку, яка розташована у м. Костянтинівка, по вул. Демещенко, 104, кадастровий номер :00:004:0052 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої 21.11.2014 року.

За таких обставин позов слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 209, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на 3/8 частки земельної ділянки розміром 0,0494 га, для обслуговування жилого будинку, яка розташована у м. Костянтинівка, по вул. Демещенко, 104, кадастровий номер :00:004:0052 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої 21 листопада 2014 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, право власності на 1/8 частку земельної ділянки розміром 0,0494 га, для обслуговування жилого будинку, яка розташована у м. Костянтинівка, по вул. Демещенко, 104, кадастровий номер :00:004:0052 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 21 листопада 2014 року.

Встановити строк для ознайомлення сторін з повним рішенням 11 квітня 2016 року, відклавши до цього строку складання повного рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: О.В.Каліуш