Справа № 127/3593/15-ц Провадження № 22-ц/772/1682/2016Головуючий в суді першої інстанції Вохмінова О.С.
Категорія 47Доповідач Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Жданкіна В.В., Луценка В.В.

При секретарі: Сніжко О.А.

За участю: позивача ОСОБА_2 і його представника - адвоката ОСОБА_3; представників відповідача ОСОБА_4 - адвоката Семенюка І.В. і ОСОБА_6

розглянувши у відкритому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вінницької міської ради, про встановлення порядку користування земельною ділянкою,

В с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_7 і ОСОБА_8, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Вінницької міської ради, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 532,0 кв.м. по АДРЕСА_1.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30 березня 2016 року позов задоволено.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою загальною площею 532 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до варіанту 2 висновку № 233 судової земельно-технічної експертизи (додаток № 3), виготовленого 11.12.2015 року ТОВ «Подільський центр судових експертиз», згідно якої: співвласнику ? частки домоволодіння ОСОБА_2 виділяється в користування земельна ділянка площею 240 кв. м.; співвласнику ? частки домоволодіння ОСОБА_4 виділяється в користування земельна ділянка площею 183 кв. м.; співвласникам ? частки домоволодіння ОСОБА_7 і ОСОБА_8 виділяється в спільне користування земельна ділянка площею 109 кв. м..

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 2 481,20 гр. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить постановити ухвалу про скасування рішення суду і закриття провадження у справі.

Зазначив, що рішення суду вважає незаконним, упередженим, одностороннім і таким, що не відповідає вимогам процесуального і матеріального права.

У судовому засіданні представники відповідача підтримали апеляційну скаргу і просять її задовольнити.

Позивач і його представник заперечили проти апеляційної скарги, вважають законним і справедливим рішення суду першої інстанції, яке просять залишити без змін.

Відповідачі ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та представник третьої особи, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, у судове засідання не з'явилися і не надіслали заперечення на апеляційну скаргу, при цьому відповідач ОСОБА_7 надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, у якій повідомив, що проти позовних вимог позивача ОСОБА_2 не заперечує і просить залишити рішення суду першої інстанції без змін та встановити порядок користування земельною ділянкою згідно з варіантом 2 (додаток 3) висновку судової земельно-технічної експертизи складеного 11 грудня 2015 року.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу частини будинковолодіння від 27 грудня 2001 року, укладеного з ОСОБА_10 і посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу і зареєстрованого в реєстрі за № 3494, являється власником ? частини будинковолодіння з відповідною часткою господарських будівель, що знаходяться в АДРЕСА_1. На земельній ділянці розташовані: будинок з прибудовою цегляний площею 62,7 кв. м., означений в плані літерою «А», житловий будинок цегляний площею 64,0 кв. м., означений в плані літерою «Е», гаражі: В, Д, сарай Б, огорожа №1- №4. В постійне користування покупця відійшло: в будинку «А»: тамбур 2-1, веранді 2-2, кухня 2-3, санвузол 2-4, кімнати: 2-5, 2-6, загальною площею 21,2 кв. м, гараж Д (том 1 а. с. 10, 11-12).

Відповідач ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 24 січня 1995 року Першою Вінницькою державною нотаріальною конторою і зареєстрованого в реєстрі за № 6-421, являється спадкоємцем за заповітом після ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається із ? частини жилого будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 і належало спадкодавцю ОСОБА_11 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою Вінницькою державною нотаріальною конторою 2 листопада 1951 року по реєстру № 29484, зареєстрованого у Вінницькому обласному об'єднаному бюро технічної інвентаризації 22 листопада 1951 року під № 6066 та договору про порядок користування реальними частинами будинку, посвідченого цією ж нотаріальною конторою 24 травня 1977 року по реєстру № 4-532. На земельній ділянці розташовані: будинок з прибудовами, цегляний, жилою площею 62,7 кв. м., означений на плані літерою «А», огорожі № 1-4, два гаража В, Д. На ? частину вказаного спадкового майна даною нотаріальною конторою 24 січня 1995 року по реєстру № 5-419 видано свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя на ім'я дружини ОСОБА_12, яке зареєстровано у ДКП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 11.08.1998 року (том 1 а. с. 64).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 4 липня 2013 року державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори і зареєстрованого в реєстрі за № 7-789, відповідачі ОСОБА_13 і ОСОБА_8 являються власниками ? частки домоволодіння, яке складається із двох житлових будинків з прибудовами, з відповідною часткою господарських будівель та споруд під АДРЕСА_1 - по ? частці кожен, що належала спадкодавцю ОСОБА_14 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 28.04.2005 року, справа № 2-706/05 та додаткового рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 10 червня 2009 року, справа № 2-6781/07, зареєстрованого КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» 28 листопада 2012 року в книзі 71, номер запису 6066. Відповідно до цього додаткового рішення, ? частка домоволодіння складається з приміщень житлового будинку «Е», а саме: коридору 3-1, санвузла 3-2, кухні 3-4, кімнат 3-3, 3-5, житловою площею 64 кв. м. Відповідно до відомостей, наданих КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» 08.05.2013 року № 2425 на земельній ділянці по АДРЕСА_1 розташований житловий будинок з прибудовами літ. «А» загальною площею 116,6 кв. м., житловою площею 62,7 кв. м., житловий будинок з прибудовами літ. «Е», загальною площею 82,3 кв. м., житловою площею - 64,0 кв. м., сарай літ. «Б», гараж літ. «В», гараж літ. «Д», огорожа № 1-4 (том 1 а. с. 65, 66).

Із наведених правовстановлюючих документів вбачається, що на земельній ділянці по АДРЕСА_1 знаходиться два житлових будинки: «А» і «Е».

Станом на 11 вересня 2013 року за даними КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» власниками домоволодіння являються: ОСОБА_2 з часткою 1/2, ОСОБА_4 - частка 1/4 та ОСОБА_7 і ОСОБА_8 - частка 1/4 (в рівних частках - по 1/2 кожен від 1/4).

Фактично будинком «А» володіють і користуються: позивач ОСОБА_2 і відповідач ОСОБА_4 Зокрема, ОСОБА_2 користується приміщеннями: приймальня 2-1, масажний кабінет 2-2, кабінет лікаря 2-3, санвузол 2-4, підсобне приміщення 2-5, загальною площею 42,3 кв. м., а ОСОБА_4 користується приміщеннями: коридор 1-1, кухня 1-2, санвузол 1-3, кімнати 1-4, 1-5, 1-6, загальною площею 74,3 кв. м..

Будинок «Е» становить ? частку домоволодіння, якою фактично володіють і користуються відповідачі ОСОБА_7 і ОСОБА_8

Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 27 серпня 1953 року за № 28/1063 за домоволодінням по АДРЕСА_1 зареєстровано земельну ділянку загальною площею 897 кв. м. (том 1 а. с. 13).

Дана земельна ділянка перебуває у користуванні сторін і на час вирішення справи сторони у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку не оформили.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 30 березня 1995 року, яке набрало законної сили 11 квітня 1995 року, задоволено позов ОСОБА_10 до ОСОБА_12 про встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою згідно висновку технічної експертизи та виділено: ОСОБА_12 частину земельної ділянки загальною площею 182,5 кв. м., в тому числі двору 129,7 кв. м., під будівлями 52,8 кв. м.; ОСОБА_10 - частину земельної ділянки загальною площею 182,5 кв. м., в тому числі двору 164,0 кв. м., під будівлями 18,5 кв. м., за адресою - АДРЕСА_1. Частину двору площею 532 кв. м. залишено у спільному користуванні сторін (том 1 а. с. 94).

По даній справі спір виник між позивачем ОСОБА_2 і відповідачем ОСОБА_4 про встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 532 кв. м., яка перебуває у спільному користуванні цих сторін.

Для вирішення спору судом по справі призначена і проведена судова земельно-технічна експертиза.

На виконання ухвали суду від 21 травня 2015 року, Подільським центром судових експертиз проведено судову земельно-технічну експертизу, за результатами якої 11 грудня 2015 року складено висновок № 233, яким надано план фактичного порядку користування земельною ділянкою площею 532 кв. м. по АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_2 і ОСОБА_4 та надано 4 можливих варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою (том 2 а. с. 10-33).

За правилами ч. 1 ст. 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до частини 2 статті 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Частиною 4 статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Суд першої інстанції, врахувавши всі обставини справи, права сторін і технічну можливість встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою між усіма співвласниками домоволодіння, вірно визначився, що найбільш прийнятним для усіх співвласників домоволодіння являтиметься запропонований експертом 2-й варіант висновку № 233 від 11 грудня 2015 року, яким частково враховано фактичний порядок користування земельною ділянкою, розташування належних частин житлових будинків, господарських будівель і споруд, можливість нормального користування будинками і здійснення за ними догляду, розташування плодово-ягідних насаджень, можливість проходу й проїзду з вулиці на подвір'я тощо. Також враховано, що всі чотири запропоновані варіанти і варіант фактичного користування надані з відхиленням від ідеальних часток співвласників будинку, але 2-й варіант має найменші відхилення, з якими погоджуються позивач і відповідачі ОСОБА_7 і ОСОБА_8, а відповідачу ОСОБА_4 виділяється у користуванні на 50 кв. м. більше від ідеальної частки.

Так, судом враховано, що ідеальна частка сторін - власників домоволодіння, по земельній ділянці площею 532 кв. м. складає: у ОСОБА_2 (1/2 частка) - 266 кв. м., у ОСОБА_4 (1/4 частка) - 133 кв. м., в ОСОБА_7 і ОСОБА_8 (1/4 частка) - 133 кв. м.

Варіантом 2-м пропонується виділити у користування: ОСОБА_2 - 240 кв. м. (на 26 кв. м. менше від ідеальної частки - з чим погоджується позивач), ОСОБА_4 - 183 кв. м. (на 50 кв. м. більше від ідеальної частки), ОСОБА_7 і ОСОБА_8 - 109 кв. м. у спільному користуванні (на 24 кв. м. менше ідеальної частки, проти чого вони не заперечують і просять встановити саме такий порядок користування спірною земельною ділянкою).

Обравши 2-й варіант встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою, судом враховані роз'яснення надані у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" № 7 від 16.04.2004 року про те, що у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки.

При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо.

Зазначені абзаци 1 і 2 цього пункту стосуються також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди.

Також при вирішенні спору судом першої інстанції враховані роз'яснення надані у пунктах 21-22 зазначеної постанови № 7 від 16.04.2004 року, згідно яких виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі.

Суд може не визнати угоду про порядок користування земельною ділянкою, коли дійде висновку, що угода явно ущемляє законні права когось зі співвласників, позбавляє його можливості належно користуватися своєю частиною будинку, фактично виключає його з числа користувачів спільної земельної ділянки, суперечить архітектурно-будівельним, санітарним чи протипожежним правилам.

Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Суд не може відмовити в позові або закрити провадження у справі про встановлення порядку користування земельною ділянкою з тих підстав, що його визначено угодою сторін. Якщо при вирішенні спору суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку.

У резолютивній частині рішення в такій справі суд залежно від її обставин повинен вказати розміри й межі тих ділянок, які має використовувати кожна зі сторін, і тих, які виділено для спільного користування, а також зазначити, як сторони мають проходити до будинку, будівель, споруд та на вулицю.

Судом першої інстанції рішення ухвалено з урахуванням таких роз'яснень та оцінки письмового доказу по справі, яким являється договір про порядок користування частинами будинку, укладеним 21 листопада 2001 року співвласниками будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_10, ОСОБА_12 і ОСОБА_4 та посвідченим державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори і зареєстрованим в реєстрі за № 3008.

Вимоги апеляційної скарги про скасування рішення суду і закриття провадження у справі з тих підстав, що існує рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, не можуть бути задоволені з урахуванням наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі з підстав, визначених статтею 205 цього Кодексу.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Таким рішенням відповідач зазначає рішення Апеляційного суду Вінницької області від 30 жовтня 2014 року, яким задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_4 та рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 5 вересня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Вінницької міської ради, ОСОБА_7 і ОСОБА_8, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, шляхом встановлення порядку користування земельною ділянкою, скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Підставою ухвалення такого рішення стало те, що позивачем пред'явлено позовні вимоги про встановлення порядку користування земельною ділянкою не до всіх співвласників будинку, а лише до одного - ОСОБА_4, а клопотання третіх осіб ОСОБА_7 і ОСОБА_8 про залучення їх до участі у справі співвідповідачами судом відхилено, що є порушенням прав цих осіб та порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Також підставою ухвалення такого рішення стала відсутність технічних даних і можливих варіантів встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 532,00 кв. м. між всіма співвласниками домоволодіння. При цьому судом роз'яснено позивачу ОСОБА_2 його право на звернення до суду з іншим позовом, зазначивши відповідачами всіх співвласників домоволодіння (том 1 а. с. 40-41).

Цим же рішенням суду, яке набрало законної сили з моменту проголошення - 30 жовтня 2014 року, встановлена відсутність підстав для закриття провадження по справі згідно п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки по тій справі предметом спору, на відміну від інших справ є не вся земельна ділянка, що зареєстрована за будинковолодінням по АДРЕСА_1, а лише земельна ділянка площею 532,00 кв. м. спільного користування співвласників будинку, залишена рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 30.03.1995 року, щодо якої теперішні власники не позбавлені права встановити порядок користування земельною ділянкою за наявності на це технічної можливості.

Доводи апеляційної скарги являються безпідставними, не грунтуються на вимогах закону і встановлених обставинах справи.

За таких обставин судове рішення є законним й обгрунтованим і тому не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, так як викладені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ М.В. Матківська

Судді: /підпис/ В.В. Жданкін

/підпис/ В.В. Луценко

Згідно з оригіналом:

Суддя: М.В. Матківська