У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

НагорнякаВ.А., Писаної Т.О. ЮровськоїГ.В.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживача, визнання права на отримання інформації, зобов'язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача банківських послуг шляхом визнання права на отримання інформації, передбаченої п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон); припинення дій, які порушують право на отримання інформації, передбаченої п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 14.9 ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», а саме зобов'язання надати засвідчені печаткою та підписом уповноваженої особи витяги з Умов та правил надання банківських послуг, тарифів на обслуговування та пам'ятку клієнта, які розповсюджуються на видану йому картку, відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 тис. грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року, позовні вимоги задоволено частково.

Зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» протягом п'ятнадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили надати ОСОБА_4 засвідчені печаткою та підписом уповноваженої особи витяги з Умов та правил надання банківських послуг, тарифів на обслуговування та пам'ятку клієнта, які розповсюджуються на видану ОСОБА_4 картку № НОМЕР_1.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно зі ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 12 грудня 2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта було укладено договір про видачу картки «Універсальна» № НОМЕР_2.

Заява ОСОБА_4 разом із пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складала договір про надання банківських послуг.

ОСОБА_4 неодноразово звертався до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявами про надання йому засвідчених в установленому порядку копій Умов та правил надання банківських послуг та примірників договорів на видачу і обслуговування картки, проте, у відповідь на вказані заяви йому було роз'яснено, що Умови та правила надання банківських послуг, тарифи, а також пам'ятка клієнта розміщені на офіційному сайті банку.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист права споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 15 цього ж Закону споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, правильно виходив з того, що затверджені ПАТ КБ «ПриватБанк» Умови та Правила надання банківських послуг, з якими погодився позивач, а також Тарифи на обслуговування та пам'ятка клієнта є документами, які встановлюють умови укладеного між сторонами договору банківського рахунку з використанням електронного платіжного засобу, а отже позивач, як споживач банківських послуг, вправі вимагати від банку надання їх, в тому числі і в письмовій формі.

За таких обставин суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про порушення відповідачем права позивача як споживача банківських послуг та користувача електронного платіжного засобу на одержання необхідної, доступної та достовірної інформації про банківську послугу.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судами не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

НагорнякВ.А. Писана Т.О. Юровська Г.В.