Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Гримич М.К., Кафідової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Тернопільського національного педагогічного університету ім. В. Гнатюка про стягнення грошової допомоги, зміни дати звільнення з роботи, стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні в розмірі середнього заробітку за весь час затримки по день прийняття рішення судом, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 14 липня 2016 року,

встановила:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, у якому, з урахуванням уточнень, просила стягнути з відповідача грошову допомогу в розмірі шести місячних посадових окладів з урахуванням надбавок і доплат; змінити дату її звільнення з роботи в Тернопільському національному педагогічному університеті ім. В. Гнатюка (далі - ТНПУ ім. В.Гнатюка) з 26 серпня 2015 року на день отримання трудової книжки 19 жовтня 2015 року; стягнути в її користь компенсацію за затримку розрахунку при звільненні в розмірі середнього заробітку за весь час затримки по день прийняття рішення судом; заробітну плату за час вимушеного прогулу; моральну шкоду в розмірі 1 500 грн.

Мотивувала тим, що наказом від 25 серпня 2015 року вона була звільнена за власним бажанням з посади професора кафедри загального мовознавства і слов'янських мов згідно ст. 38 КзпП України, однак в день звільнення 26 серпні 2015 року з нею не було повністю проведено розрахунок. Зокрема, їй не виплатили матеріальну допомогу в розмірі шести місячних посадових окладів з урахуванням надбавок і доплат згідно зі

ст. 24 Закону України «Про наукову та науково - технічну діяльність».

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 14 липня 2016 року, позов задоволено частково.

Змінено дату звільнення ОСОБА_4 з посади професора кафедри загального мовознавства і слов'янських мов (0,5 ставки) ТНПУ ім. В.Гнатюка за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України з 26 серпня 2015 року на

19 жовтня 2015 року.

Стягнуто з ТНПУ ім. В.Гнатюка на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 7 162,62 грн з відрахуванням сум податків та інших обов'язкових платежів за період з 27 серпня 2015 року по 19 жовтня 2015 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення в частині відмови у стягнені з ТНПУ ім. В.Гнатюка на користь ОСОБА_4 грошову допомогу в розмірі шести місячних посадових окладів з урахуванням надбавок і доплат, у цій частині вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно із положенням ст. 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» (в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин) пенсія науковому (науково-педагогічному) працівнику призначається при досягненні пенсійного віку: чоловікам - за наявності стажу роботи не менше 25 років, у тому числі стажу наукової роботи не менше 20 років; жінкам - за наявності стажу роботи не менше 20 років, у тому числі стажу наукової роботи не менше 15 років.

При виході на пенсію з посади наукового (науково-педагогічного) працівника відповідно до цього Закону науковому (науково-педагогічному) працівнику видається грошова допомога в розмірі шести місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат за наявності стажу роботи на посадах, зазначених у Переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї статті, затвердженому Кабінетом Міністрів України, не менше: для чоловіків - 12,5 року; для жінок - 10 років.

За змістом зазначених норм грошова допомога у розмірі шести місячних посадових окладів науковому працівнику виплачується тільки при виході на пенсію з посади наукового працівника.

Відмовляючи ОСОБА_4 у задоволенні позову про стягнення грошової допомоги в розмірі шести місячних посадових окладів з урахуванням надбавок і доплат, суди вірно застосували положення

ст. 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», суди на підставі наданих сторонами доказів, яким дали оцінку, відповідно до ст. 212 ЦПК України, встановили фактичні обставини справи прийшли до правильного правового висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки позивач після досягнення пенсійного віку продовжувала працювати за строковим трудовим договором, отримувала пенсію за віком та була звільнена із займаної посади у серпні 2015 року за власним бажанням, тому відповідно до положень ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» під час звільнення з посади у серпні 2015 року у неї не виникло право на виплату грошової допомоги, згіднонаведеного Закону.

Рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи, доводи касаційної скарги висновок суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області

від 14 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 14 липня 2016 року в частині відмови в задоволенні позову про стягнення грошової допомоги в розмірі шести місячних посадових окладів з урахуванням надбавок і доплат залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

О.В.Кафідова