Провадження № 2/331/1276/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2016 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Антоненко М.В., за участю секретаря Андрієнко С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО Донбас», ОСОБА_3 про стягнення грошей в порядку компенсації шкоди,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний», ОСОБА_3 про стягнення грошей в порядку компенсації шкоди.

В обґрунтування вимог зазначено, що 13.01.2016 р. о 11-15 годині на перехресті пр. Леніна з вул. Українською в м. Запоріжжя сталась ДТП за участю авто позивача (свідоцтво про реєстрацію серії САК N° 370757), під його керуванням, «HONDA PILOT» реєстраційний номер НОМЕР_1 та авто відповідача по справі ОСОБА_3 «Mitsubishi Lancer» д/н НОМЕР_2 під його керуванням. Винуватцем в даному ДТП є ОСОБА_3, що підтверджується нижче наведеними фактами.

14.01.2016 р. за наслідками даного ДТП, було відкрито кримінальне провадження за № 0000186, що знаходилось в провадженні слідчого СВ Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4

12.04.2016 р. СВ Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області прийнято постанову про закриття зазначеного кримінального провадження та направлення матеріалів до відділу УПД ГУНП в Запорізькій області для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності винної в скоєнні ДТП особи. Дослідивши обставини справи, слідчий в постанові, цілком обґрунтовано встановив:

- що сигнали регулювальника ОСОБА_5, позивач ОСОБА_1 не міг не виконати і діяв відповідно до п. 8.3 ПДР України;

- водій ОСОБА_3 повинен був звернути увагу та мав можливість побачити, що рух на зустрічній смузі по пр. Леніна заблокований, транспортний потік на перехресті зупинився, що повинно було викликати у нього підвищену увагу відповідно до вимог п. 2.3 Б ПДР України;

- дії інспектора Колісніченко М.М. відповідали вимогам діючого законодавства;

- сигнали регулювальника мали перевагу перед сигналами світлофора та є обовязковими для виконання згідно з п. 8.3 ПДР України.

Під час досудового розслідування в даному кримінальному провадженні слідчим, з метою всебічного дослідження обставин справи, направлений матеріал до ГУНП в Запорізькій області для проведення службового розслідування дій поліцейського ОСОБА_5 щодо виявлення можливих порушень під час здійснення ним розпорядчо - регулювальних дій 13.01.2016 р. Висновком службової перевірки дій ОСОБА_5 від 25.03.2016 р., встановлено що водій ОСОБА_3 рухаючись за напрямком свого руху не звертав увагу на смугу зустрічного руху, хоча мав дотримуватись п. 2.3 Б ПДР України; - поліцейський ОСОБА_5М, знаходячись на даному перехресті звернув на себе увагу учасників дорожнього руху та здійснив розпорядчо-регулювальні дії; - сигнали регулювальника мають перевагу перед сигналами світлофора та є обовязковими для виконання (п. 8.3 ПДР України). Проведена в кримінальному провадженні судова експертиза, не була повною та обєктивною з причини не надання експертом, відповіді на питання: Як повинен був діяти водій ОСОБА_3 з урахуванням того, що на перехресті знаходився регулювальник та регулював рух?.

Таким чином, слідчий оцінивши всі встановленні обставини справи, а також вивчивши запис ДТП з камер спостереження доступний для загального використання на сайті - youtube.com (за яким видно, що першим зіткнення вчиняє автомобіль ОСОБА_3Л.), дійшов в постанові від 12.04.2016 р. цілком обєктивних висновків про вину в даному ДТП, саме водія ОСОБА_3

14.05.2016 р. висновком, Управління превентивної діяльності ГУНП в Запорізькій області, по даному ДТП, встановлено, що: - в ході проведення перевірки за фактом вищевказаної ДТП, в діях ОСОБА_3 встановлено ознаки правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП, а саме порушення п. 2.3, 8.3 ПДР України, що призвело до скоєння ДТП. Дії ОСОБА_3 знаходяться в причинному звязку із скоєним ДТП. З причини сплину терміну накладення адміністративного стягнення передбаченого ст. 38 КУпАП, та ухилення явки ОСОБА_3 до відділу УПД для складання на нього протоколу про адміністративне правопорушення (інспектор не має процесуальної можливості скласти протокол за відсутності правопорушника), інспектором УПД був складений висновок від 14.05.2016 р. ОСОБА_6 висновком додатково доведена і встановлена провина ОСОБА_3 в ДТП від 13.01.2016 р.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована (страховий поліс N АІ / 5975440 від 20.03.2015 р.), 06.06.2016 р. із заявою про страхове відшкодування від 01.06.2016 р. в межах ліміту страхової суми за шкоду заподіяну майну (50 000, 00 грн., за мінусом франшизи в 1 000, 00 грн.), позивач звернувся до ОСОБА_2 акціонерного товариства Страхова компанія АСКО-Донбас Північний. Одразу після ДТП позивач письмово повідомив дану страхову компанію про страховий випадок.

Цивільно-правова відповідальність позивача була застрахована в Українській пожежно-страховій компанії 29.04.2015 р., поліс № АІ /5154120.

06.07.2016 р. поштою від даної страхової компанії, позивач отримав лист від 04.07.2016 р. за № 746 про неможливість виплати йому страхового відшкодування за полісом ОСОБА_3

Відповідно до ст. 6 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Пунктом 1.12 ст. 1 Закону встановлено, що дорожньо-транспортною пригодою є подія, яка сталася під часу руху транспортного засобу, внаслідок якої завдані матеріальні збитки. Згідно із п. 22.1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Шкодою від ДТП є шкода повязана із пошкодженням транспортного засобу (ст. 28 Закону). Стаття 37 Закону, передбачає конкретні підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування, жоден з яких не зазначений страховиком у своєму листі від 04.07.2016р.. Факт ДТП, безперечно є встановленим і доведеним зазначеними вище документами. Внаслідок чого, страховою компанію безпідставно відмовлено у здійсненні страхової виплати.

Згідно із: - ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; - ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням); - ст. 22 ЦК України, збитки які підлягають відшкодуванню, є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Збитки відшкодовуються в повному обсязі.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3, які полягали в порушенні ним п. 2.3 б, 8.3 ПДР України і яки призвели до скоєння ДТП від 13.01.2016р., позивач зазнав збитків повязаних із пошкодженням свого автомобіля. Вартість матеріальної шкоди заподіяної позивачу, відповідно до висновку з автотоварознавчого дослідження № 01 від 28.01.2016 р., складає 352 242, 40 грн.

Крім цього, позивач зазнав і інших збитків, а саме:

- витрати на проведення автотоварознавчого дослідження - 2 000, 00 грн.; (квитанція N° 01 від 21.01.2016р.) витрати на транспортні послуги евакуатора - 1 650, 00 грн.; (товарні чеки N° 01-02 від 15.01.2016р., N° 01-11 від 22.01.2016р., N° 01-01 від 13.01.2016р.) витрати на повідомлення телеграмою відповідача про авто товарознавчу оцінку автомобіля - 210, 00 грн.(чек № 6675 від 16.01.2016р.) Понесені загальні реальні збитки склали - 356 102, 40 грн. Розмір страхового відшкодування яке підлягає стягненню з ПрАТ СК АСКО-ДП, згідно із страховим полісом, складає 49 000, 00 грн. Розмір матеріальної шкоди яка підлягає стягненню з ОСОБА_3, складає:355 342, 40 грн. - 49 000, 00 грн. = 307 102,40 грн.

Посилаючись на вищенаведені обставини, ОСОБА_1 просить суд стягнути з ОСОБА_2 акціонерного товариства Страхова компанія АСКО-Донбас Північний страхове відшкодування в розмірі 49 000, 00 грн.; стягнути з ОСОБА_3 заподіяну йому матеріальну шкоду, в розмірі 307 102, 40 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав, наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні проти позову заперечували, вважали вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими.

Представник відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства Страхова компанія АСКО-Донбас Північний в судовому засіданні проти позову заперечував, пояснив суду, що ПрАТ СК АСКО ДС не вважає, що вина ОСОБА_3 у скоєнні ДТП доведена у встановленому порядку.

Так, за змістом постанови про закриття кримінального провадження №0000186, яку прийнято 12.04.2016 р. в ході проведення досудового розслідування проведено судову авто технічну експертизу №157/16 від 28.03.2016 року, відповідно до висновку якої в діях водія автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_7 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору могли б знаходитися в причинному звязку з пригодою, не вбачається. Водій ОСОБА_3 не мав технічної можливості уникнути зіткнення екстреним гальмуванням з зупинкою автомобіля до місця зіткнення.

Відповідно до ст. ст. 3, 5, 6 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.02.2012р. Узагальнення судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010 - 2011 роках наявність або відсутність вини кожного з володільців джерела підвищеної небезпеки встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 cт. 57 ЦПК України є пояснення сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Вину особи може бути підтверджено чи спростовано іншими належними і допустимими доказами, передбаченими ЦПК України (ст. 57), зокрема висновком судової авто технічної експертизи, письмовими доказами тощо.

В матеріалах справи наявний висновок судової авто технічної експертизи №157/16 від 28.03.2016 року, відповідно до якого в діях водія автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_3 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору могли б знаходитися в причинному звязку з пригодою, не вбачається. Водій ОСОБА_3 не мав технічної можливості уникнути зіткнення екстреним гальмуванням з зупинкою автомобіля до місця зіткнення.

Таким чином, твердження позивача про те, що 13.01.2016 р. в м. Запоріжжі ДТП сталася з вини ОСОБА_3, спростовується висновком судової автотехнічної експертизи №157/16.

Окрім того, положеннями ч. 1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

По кримінальному провадженню №0000186, розпочатому за фактом ДТП 13.01.2016р., ОСОБА_1 надав пояснення (26-27 аркуш кримінальної справи).

В своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначав, що на його думку ДТП сталася з тієї причини, що інспектор ДАЇ, який був в ролі регулювальника, не переконався в безпечності поданого ним сигналу та не впевнився в тому, що його бачать усі учасники дорожнього руху.

Тобто позивач, ще до порушення провадження у справі №331/5145/16-ц, визнав той факт, що у настанні ДТП винна інша особа, а не ОСОБА_3

Виходячи з наведеного вище, вина ОСОБА_3 не підтверджена, а навпаки спростована належними та допустимими доказами, за відсутності вини не може наставати цивільно-правова відповідальність.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши надані матеріали, дійшов наступних висновків.

Фактичні обставини справи підтверджуються письмовими доказами, вивченими та оголошеними в судовому засіданні: копією витягу з ЄРДР № 0000186 від 14.01.2016р.; копією висновку результатів медичною огляду ОСОБА_1 від 13.01.2016р.;копією постанови про закриття кримінального провадження від 12.04.2016р.; копією висновку службової перевірки дій інспектора від 25.03.2016р.; копія висновку відділу УПД по ДТП, від 14.05.2016р.;копією свідоцтва про реєстрацію автомобіля Хонда Пілот, серії САК № 370757; копією посвідчення водія серії ЯТА № 369759; копією листа СК від 04.07.2016р. за № 746; копією звіту авто товарознавчого дослідження № 01 від 28.01.2016р.; копією страхового полісу ОСОБА_3, № АІ / 5975440 від 20.03.2015р.; копія страхового полісу № АІ /5154120 від 29.04.2015р.; копіями товарних чеків N° 01-02 від 15.01.2016р., N° 01-11 від 22.01.2016р., N° 01-01 від 13.01.2016р. квитанцією N° 01 від 21.01.2016р.,чеком N° 6675 від 16.01.2016 р.; матеріалами кримінального провадження № 0000186.

Відповідно до Постанови про закриття кримінального провадження від 12 квітня 2016 року: «в ході проведення досудового розслідування проведено судову авто технічну експертизу №157/16 від 28.03.2016 року, відповідно до висновку якої в діях водія автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_3 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору могли б знаходитися в причинному звязку з пригодою, не вбачається. Водій ОСОБА_3 не мав технічної можливості уникнути зіткнення екстреним гальмуванням з зупинкою автомобіля до місця зіткнення. В діях водія автомобіля ««Хонда» реєстраційний номер НОМЕР_4 ОСОБА_1 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору могли б знаходитися в причинному звязку з пригодою, не вбачається. Водій ОСОБА_1 не мав технічної можливості уникнути зіткнення екстреним гальмуванням з зупинкою автомобіля до місця зіткнення. На запитання стосовно того як повинен був діяти водій ОСОБА_3 з урахуванням того, що на перехресті знаходився регулювальник та регулював рух відповідь експертом не надана.

Службовим розслідуванням встановлено, що в діях старшого сержанта поліції ОСОБА_5 в ході проведення службового розслідування порушень норм чинного законодавства під час здійснення розпорядчо-регулювальних дій 13.01.2016 року на перехресті пр. Леніна - та вул. Української у м. Запоріжжі, а також охорони публічної безпеки, регулювання дорожнього руху, здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі, не встановлено.

Згідно з п. 2.3 «Б» ПДР. для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

В свою чергу, відповідно до п. 12.1 ПДР, під час вибору в установлених і безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Під дорожньою обстановкою, відповідно до п. 1.10 зазначених правил слід розуміти сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом;

Водій ОСОБА_1 діяв відповідно до п.8.3 Правил дорожнього руху, та виконував; сигнал регулювальника, який має перевагу перед сигналами світлофора та є обовязковим до виконання. Не виконати сигнал регулювальника ОСОБА_5 - він не міг.

Водій ОСОБА_3 керувався сигналами світлофора, оскільки відповідно до його показань, регулювальника він не бачив та не міг бачити. Проте ОСОБА_3 повинен звернути увагу та мав можливість побачити, що рух на зустрічній смузі по пр. Леніна заблокований, транспортний потік на перехресті зупинився, що повинно було викликати у нього підвищену увагу.

Враховуючи висновок службової перевірки від 25.03.2016 року, дії інспектора Колісніченко М.М. цілком відповідали діючому законодавству та нормативним актам які регулюється його діяльність. Сигнали які подавав ОСОБА_5 під час здійснення розпорядчо-регулювальних дій мали пріоритет перед сигналами світлофора та обовязковими для виконання.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №383 від 12.02.2016 року ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді: струсу головного мозку, рани в лівій лобно-скроневій області, в сукупності кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, спричинили короткотривалий розлад здоровя. Садна кінцівок (за даними із наданої медичної документації), кваліфікується як легкі тілесні ушкодження.

Беручи до уваги, що диспозиція ст. 286 КК України передбачає заподіяв потерпілому тілесних ушкоджень не менше середнього ступеня тяжкості, а також те, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи №383, отримані тілесні ушкодження ОСОБА_3 кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткотривалий розлад здоровя, кваліфікувати дії будь-кого із водіїв за ознаками злочину, передбачена зазначеною вище статтею КК України не надається можливим.

Враховуючи вище викладене, в діях водіїв ОСОБА_8 та ОСОБА_3 Р Л., відсутній склад злочину передбачений ст. 286 ч.1 КК України, проте вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за вчинення дорожньо - транспортної пригоди. Керуючись ст. 110 , п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, -ПОСТАНОВИВ: 1. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000186 від «14» січня 2016 року за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю водія ОСОБА_8 та водія ОСОБА_3 закрити у звязку з. відсутністю складу кримінального правопорушення. 2. Відомості про прийняте рішення внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань. 3. Копію постанови направити прокурору, потерпілому, заявнику. 4. Копію постанови разом з копіями матеріалів направити в.о. начальника відділу УПД Головного управління національної поліції в Запорізькій області для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності винної особи за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 5 Указана постанова може бути оскаржена відповідно до ст. ст. 303, 304 КГІК України слідчому судді протягом десяти днів з дня отримання її копії». Відповідно до висновку по дорожньо-транспортній пригоді від 14 травня 2016 р., складеного старшим інспектором УПД ГУНП в запорізькій області ОСОБА_6: «13.01.2016 р. близько 11-06 до Жовтневого ВП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що на перехресті пр. Леніна та вул. Української у м. Запоріжжя сталася дорожньо-транспортна пригода без потерпілих, за участю автобусу марки МЕРСЕДЕС д.н. НОМЕР_5 та автомобіля НОМЕР_6.

Інспектором-черговим чергової частини зазначеної роти на місце події в тому числі було направлено наряд поліції у складі старшого сержанта поліції ОСОБА_5 та капрала поліції ОСОБА_9 Прибувши на місце пригоди, старший сержант поліції ОСОБА_5 встановив, що на зазначеному перехресті відбулося зіткнення автобусу МЕРСЕДЕС д.н. НОМЕР_7 та автомобіля НОМЕР_6, при цьому розміщення зазначених транспортних засобів суттєво перешкоджало іншим учасникам дорожнього руху, створювало перепони у русі, що призвело до виникнення затору як по вул. Українській, так і по пр. Леніна.

В ході виконання первинних необхідних заходів щодо нормалізації дорожнього руху, старший сержант поліції ОСОБА_5 в якості регулювальника почав виконувати розпорядчо-регулювальні дії на перехресті пр. Леніна та вул. Української, під час яких відбулось перехресне зіткнення автомобілів НОМЕР_8 та «Мітцубісі» д/н НОМЕР_9.

В наслідок зазначеної ДТП водій автомобіля «Мітцубісі» гр. ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до міської клінічної лікарні № 5 м. Запоріжжя.

За значеною подією перевірку матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000186б від 14 січня 2016 року, за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України проводив слідчий відділ Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області.

29.02.2016 року за дорученням слідчого СВ Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції Тол очко О. Б. вищевказаний матеріал дорожньо-транспортної пригоди був направлений до науково - дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України про призначення авто технічної експертизи. 12 квітня 2016 року слідчим СВ Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 винесена постанова про закриття кримінального провадження, яка була направлена до відділу УПД Головного управління національної поліції в Запорізькій області для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності винної особи, за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В ході проведення перевірки за фактом вищевказаної дорожньо - транспортної пригоди, в діях водія автомобіля НОМЕР_10 ОСОБА_3 встановлено ознаки правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП, а саме за порушення п. 2.3, 8.3 ГІДР України, що призвело до скоєння ДТП. За вище зазначеним фактом, не одноразово надсилалися повістки за місцем мешкання гр. ОСОБА_3 із запрошенням прибути до адміністративної будівлі відділу УПД м. Запоріжжя, на виклики гр. ОСОБА_3 по не зясованим причинам не прибув.

Також гр. ОСОБА_3 був неодноразово відвіданий за місцем мешкання ІНФОРМАЦІЯ_1. Під час відвідування двері за вказаною адресою ніхто не відчинив.

Виходячи з того, що згідно ст. 38 КУпАП на 13.05.2016 року закінчились строки притягнення винної особи до адміністративної відповідальності (у разі відмови в порушенні кримінальної справи, але при наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через місяць з дня прийняття рішення про відмову в порушенні кримінальної справи), то притягнення гр. ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП не є можливим.

Також, враховуюче те, що відшкодування завданої шкоди можливо шляхом цивільного судочинства. Керуючись та ст. 38, 247 КУпАП, уважав би: 1. Подальшу перевірку по факту ДТЦ, яка трапилась 13.01.2016 року, відносно гр. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 припинити у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення; 2. В звязку з тим, що в діях гр. ОСОБА_3 вбачається порушення вимог п.п. 2.3, 8.3 ПДД України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП України, розшук продовжити.»

Як слід зі змісту позовної заяви та наданих пояснень в судовому засіданні представника ОСОБА_1І,. саме на постанові про закриття кримінального провадження від 12 квітня 2016 року та висновку від 14.05.2016 р. грунтується доведеність вини ОСОБА_3 у скоєнні ДТП, яке відбулось 13.01.2016 р. на перехресті пр. Леніна та вул. Української у м. Запоріжжя.

Згідно зі cт. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною 2 ст.59 ЦПК передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. ст. 3, 5, 6 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Згідно з ч. ч. 1, 2 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Слідчим СВ Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області 29.02.2016 р. в межах досудового слідства в кримінальному провадження № 0000186 було призначено судову авто технічну експертизу.

На вирішення судової експертизи слідчим поставлені питання:

1. Як з технічної точки зору в даній дорожній ситуації повинні були діяти водії ОСОБА_1 та ОСОБА_3 для забезпечення безпеки руху?

2. У діях кого з учасників ДТП маються невідповідності вимогам пунктів Правил дорожнього руху України, що знаходяться в прямому причинному зв'язку з подією?

3. Чи мали водії ОСОБА_3 та ОСОБА_1 технічну можливість уникнути зіткнення, якщо так, то за допомогою яких заходів?

4. Чи є технічно обґрунтовані пояснення учасника ОСОБА_3?

5. Як повинен був діяти ОСОБА_3, з урахуванням того, що інспектор - регулювальник знаходився на перехресті та регулював рух?

6. Чи були виконані водієм ОСОБА_3 вимоги п. 8.3 ПДР України?

7. Чи міг водій ОСОБА_3 уникнути зіткнення за своєчасного виконання вимог п. 12,3; 8.,З ПДР України?

8. Дії кого із учасників дорожньої події знаходяться в причинному зв'язку з ДТП?

Згідно висновку експерта № 33/16 від 03.02.2016 р. (за результатами судової авто технічної експертизи, проведеної в кримінальному провадженні № 0000186):

1. В заданій постановою слідчого дорожній ситуації водій автомобіля НОМЕР_11 ОСОБА_3, для забезпечення безпеки дорожнього руху мав діяти у відповідності з вимогами п.п.12.2.,12.3 Правил дорожнього руху України.

В заданій постановою слідчого дорожній ситуації водій автомобіля «Хонда Пілот» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1, для забезпечення безпеки дорожнього руху мав діяти у відповідності з вимогами п.п.12.2.,12.3 Правил дорожнього руху України.

2. В діях водія автомобіля НОМЕР_11 ОСОБА_3 в розглянутій дорожній ситуації, невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору могли б знаходитися в причинному звязку з пригодою, не вбачається.

В діях водія автомобіля «Хонда Пілот» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 в розглянутій дорожній ситуації, невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору могли б знаходитися в причинному звязку з пригодою, не вбачається.

3. В умовах даної пригоди водій автомобіля НОМЕР_11 ОСОБА_10 не мав технічної можливості уникнути зіткнення екстреним гальмуванням з зупинкою автомобіля до місця зіткнення.

В умовах даної пригоди водій автомобіля «Хонда Пілот» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 не мав технічної можливості уникнути зіткнення екстреним гальмуванням з зупинкою автомобіля до місця зіткнення.

4. Відповісти на дане питання не представляється можливим з причин, викладених у дослідницькій частині висновку на стор. 5.

5. Відповісти на дане питання не представляється можливим з причин, викладених у дослідницькій частині висновку на стор. 5.

6. Відповісти на дане питання не представляється можливим з причин, викладених у дослідницькій частині висновку на стор. 5.

7. Відповісти на дане питання (відносно п.8.3 ПДР України) не представляється можливим з причин, викладених у дослідницькій частині висновку на стор. 5.

8. В діях водія автомобіля НОМЕР_11 ОСОБА_10 в розглянутій дорожній ситуації, невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору могли б знаходитися в причинному звязку з пригодою, не вбачається.

В діях водія автомобіля «Хонда Пілот» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 в розглянутій дорожній ситуації, невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору могли б знаходитися в причинному звязку з пригодою, не вбачається.

Про відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову без поважних причин від виконання обовязків експерта по ст. 384 і 385 КК України, експерт ОСОБА_11 був попереджений під особистий підпис.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.02.2012р. Узагальнення судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010 - 2011 роках , наявність або відсутність вини кожного з володільців джерела підвищеної небезпеки встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 cт. 57 ЦПК України є пояснення сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Вину особи може бути підтверджено чи спростовано іншими належними і допустимими доказами, передбаченими ЦПК України (cт. 57), зокрема висновком судової авто технічної експертизи, письмовими доказами тощо.

Оцінюючи здобуті в судовому засіданні докази, в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що письмові докази, на які посилається представник позивача ОСОБА_1 - постанова про закриття кримінального провадження від 12 квітня 2016 року та висновок від 14.05.2016 р. не є належним доказом вини ОСОБА_3 в скоєнні ДТП, оскільки відсутність вини ОСОБА_3 прямо встановлена старшим судовим експертом ОСОБА_11.

Крім цього, у висновку по дорожньо-транспортній пригоді від 14.05.2016 р., старшим інспектором УПД ГУНП ОСОБА_6, зазначено, що «…в ході проведення перевірки за фактом вищевказаної дорожньо - транспортної пригоди, в діях водія автомобіля НОМЕР_10 ОСОБА_3 встановлено ознаки правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП, а саме за порушення п. 2.3, 8.3 ГІДР України, що призвело до скоєння ДТП…».

Далі, як слід, із змісту висновку від 14.05.2016 р.,: «…29.02.2016 року за дорученням слідчого СВ Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 вищевказаний матеріал дорожньо-транспортної пригоди був направлений до науково - дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України про призначення авто технічної експертизи…» При цьому, старший інспектор УПД ГУНП взагалі ніяк не обґрунтував своє переконання у вині ОСОБА_3 у вказаному ДТП, і не навів жодного доводу, чому він дійшов до висновку прямо протилежному тому, до якого дійшов судовий експерт.

Тому, твердження старшого інспектора УПД ГУНП про винуватість ОСОБА_3 в ДТП, суд розцінює як необґрунтоване та бездоказове.

Відповідно до статті 221 КУпАП України, судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 124 КУПАП.

Позивачем ОСОБА_1 не надано суду відповідної постанови про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності по ст.124 КУпАП. (Порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 59, 60, 61, 88, 107, 158, 208, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у звязку з необґрунтованістю в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО Донбас», ОСОБА_3 про стягнення грошей в порядку компенсації шкоди.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: М.В. Антоненко