441/151/16-ц 2/441/214/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
17.03.2016 року Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючого - Ференц О.І.,
за участю секретаря судових засідань - Гірняк Х.О.,
позивача - ОСОБА_2
та третьої особи - ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
11.02.2016р. позивач звернувся до суду із даним позовом, покликаючись на те, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1. Окрім нього у цьому будинку зареєстровані і проживають його дочка - ОСОБА_3 та внучка - ОСОБА_5. Відповідач зареєстрований у його будинку, проте там не проживає з січня 2015р., оскільки подружнє життя між ним та його дочкою не склалося і він добровільно забрав свої речі з будинку та залишив свою сім'ю. Його дочка подала в суд заяву про розірвання шлюбу з відповідачем, проте така ще не розглянута, оскільки сторонам було надано термін для примирення.
Вказував, що відсутність відповідача у його будинку з січня 2015р. підтверджується актами обстежень фактичного проживання від 02.10.2015р., 09.11.2015р. та 14.12.2015р.. Окрім цього такий факт можуть підтвердити свідки. Таким чином на підставі ст.405 ЦК України ОСОБА_4 втратив право на користування його будинком, оскільки був відсутній там більше одного року без поважних причин. Крім цього ОСОБА_4 не бере участі в оплаті за комунальні послуги, не навідується до будинку, не цікавиться своєї сім'єю та вихованням дочки, матеріально не допомагає.
Просив суд постановити рішення, яким визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1.
Позовні вимоги позивачем підтримано в судовому засіданні. Додатково ОСОБА_2 пояснив, що в січні 2015р. відповідач добровільно зібрав усі своє речі та пішов проживати до своєї матері в с. Переможне Городоцького району. Жодних речей особистого вжитку та документів ОСОБА_4 в його будинку не залишилося. Протягом останніх 14 місяців відповідач не навідується у його будинок, аліментів на утримання дочки не платить, за комунальні послуги не сплачує, не допомагає вести господарство. Йому відомо, що відповідач влаштовує своє особисте життя з іншою жінкою, з його дочкою перебуває у процесі розлучення, а відтак він не бажає, щоб ОСОБА_4 був зареєстрованим у належному йому будинку.
Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи, а також від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи.
Третя особа - ОСОБА_3, в судовому засіданні підтвердила, що її чоловік - ОСОБА_4, з січня 2015р. не проживає у будинку її батька, добровільно покинув сім'ю та пішов проживати до своєї матері. Вона звернулася в суд із заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, проте судом їм було надано термін для примирення. Позовні вимоги підтримує, оскільки не бажає, щоб відповідач на щось претендував після розірвання шлюбу.
Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердили, що є сусідами позивача і на протязі останнього року не бачили, щоб в будинку ОСОБА_2 проживав ОСОБА_4. Останній не навідується до будинку, речей особистого вжитку, належних йому, вони не бачили, по господарству протягом останнього року ОСОБА_4 нічого не робив.
Заслухавши пояснення позивача, третьої особи та свідків, проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_2, позивач у справі, є одноосібним власником будинковолодіння АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житловий будинок НОМЕР_1 від 15.07.2002р. (а.с.6). 12.03.2007р. був зареєстрований шлюб між дочкою позивача - ОСОБА_8, та відповідачем ОСОБА_4 (а.с.13). Згідно даних будинкової книги та довідки Угрівської сільської ради Городоцького району Львівської області № 362 від 08.02.2016р. у вказаному вище будинку зареєстровані власник - ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с.12, 14-18)
Актами обстеження фактичного проживання від 02.10.2015р. № 855, 09.11.2015р. № 979 та 14.12.2015р. № 1072, складеними представниками Угрівської сільської ради Городоцького району Львівської області, встановлено, що зі слів власника будинку та свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований в будинку АДРЕСА_1, але там не проживає з січня 2015р. (а.с.9-11).
Статтею 137 Конституції України гарантується право на житло. Згідно ч.3 цієї статті ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п.15 постанови від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або для відмови їй у цьому.
Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено право власника житлового будинку, квартири використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Статтею 405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.1985р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Оскільки відповідач ОСОБА_4 більше року у спірному будинковолодінні, яке належить позивачу, не проживає, добровільно покинув вказане приміщення, речей особистого вжитку та документів відповідача у спірному будинку немає, він без поважних причин не з'явився в судове засідання та не довів суду поважності причин відсутності за адресою його реєстрації, суд приходить до висновку, що його слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
На підставі викладеного, керуючись ст.137 Конституції України, ст.405 ЦК України, ст.72 ЖК України, п.10 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 12.04.1985р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України», ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користуванням жилим приміщенням у будинку АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Городоцький районний суд Львівської області протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

ГоловуючийО. І. Ференц