У Х В А Л А

іменем україни

09 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_3, про витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання права власності, виселення та зобов'язання вчинити певні дії; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, реєстраційна служба Харківського міського Управління юстиції, Харківська міська рада, про поновлення порушеного права на підставі заяви ОСОБА_5 про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником - ОСОБА_9, на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 01 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року ОСОБА_10 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 12 квітня 1997 року він перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_11 За час перебування у шлюбі, 23 травня 1997 року, вони придбали квартиру АДРЕСА_1, яка є їхньою спільною сумісною власністю, зареєстрованою на ОСОБА_11 Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 березня 2006 року усна угода про продаж ОСОБА_11 зазначеної квартири ОСОБА_12 була визнана дійсною і за останньою було визнано право власності на неї. У подальшому ОСОБА_12 квартира була відчужена ОСОБА_13 на підставі договору купівлі-продажу від 08 квітня 2006 року, яка, в свою чергу, відчужила її ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу від 03 липня 2008 року. Проте ухвалою апеляційного суду Харківської області від 01 липня 2008 року вказане вище заочне рішення районного суду було скасовано, а позов ОСОБА_12 про визнання угоди дійсною залишено без розгляду.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 визнано померлою. Він, позивач, є спадкоємцем першої черги за законом після її смерті.

Враховуючи викладене, позивач просив витребувати у відповідачів зазначену квартиру, як таку, яка вибула з його володіння поза його волею, на підставі скасованого незаконного рішення суду, визнати право власності на цю квартиру за ним, виселити з неї відповідачів та зобов'язати їх погасити заборгованість по квартирній платі та за комунальні послуги.

У липні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_10, в якому просила поновити її порушене право на вказану вище квартиру шляхом скасування запису в Реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на цю квартиру за ОСОБА_10, яку здійснено на підставі зазначеного рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 липня 2013 року, яким за позовом ОСОБА_10 за ним у порядку спадкування за законом визнано право власності на спірну квартиру та зареєстровано за ним право власності; проте це рішення суду скасовано ухвалою суду від 10 червня 2014 року і на даний час є предметом розгляду у цій справі.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2014 року позов ОСОБА_10 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_10 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_11, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1. Витребувано у ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 зазначену квартиру. В іншій частині позову відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 червня 2015 року заяву ОСОБА_5 про перегляд рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами задоволено. Скасовано рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2014 року. У задоволенні позову ОСОБА_10 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено. Скасовано в Реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_10, яке зареєстроване за останнім на підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 липня 2013 року. Розподілено судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 01 вересня 2015 року рішення районного суду в частині відмови ОСОБА_10 у задоволенні позову про визнання права власності на спірну квартиру скасовано. Позов ОСОБА_10 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_10 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2. Витребувано зазначену Ѕ частину квартири у ОСОБА_5 В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_10 - ОСОБА_9 - просить скасувати судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, й залишити рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2014 року в силі.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_10 та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_10 не давав згоди на відчуження спірної квартири його дружиною, ОСОБА_11, тому квартира підлягає витребуванню із чужого незаконного володіння, оскільки вибула поза волею власника, на підставі скасованого рішення суду.

Скасовуючи рішення районного суду у зв'язку з нововиявленими обставинами, відмовляючи у задоволенні позву ОСОБА_10 та задовольняючи позов ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив із того, що рішення суду про визнання ОСОБА_11 померлою було скасовано, тому ОСОБА_10 не може успадкувати майно після її смерті, а також із того, що ОСОБА_5 набула право власності на квартиру на підставі договору купівлі-продажу під час чинності рішення суду і це право зареєстроване за нею у встановленому законом порядку.

Скасовуючи рішення районного суду, ухвалене у зв'язку з нововиявленими обставинами у частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_10 та визнаючи за ним право власності на Ѕ частину спірної квартири, апеляційний суд виходив із того, що вона була придбана ОСОБА_11 за час їхнього шлюбу. Крім того, суд апеляційної інстанції послався на те, що рішення про визнання ОСОБА_11 померлою скасовано в апеляційному порядку, тому запис про смерть є недійсним з моменту внесення первинного актового запису. В іншій частині рішення апеляційний суд погодився із висновками районного суду.

Проте повністю з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що з 12 квітня 1997 року ОСОБА_10 перебував із ОСОБА_11 у зареєстрованому шлюбі, за час якого, 23 травня 1997 року, вона придбала квартиру АДРЕСА_1, яка є спільною сумісною власністю подружжя. Зазначені обставини доведено і є презумпцією спільності майна подружжя.

Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 березня 2006 року угода про продаж ОСОБА_11 зазначеної квартири ОСОБА_12 була визнана дійсною і за останньою, яка і пред'явила позов, було визнано право власності на неї.

У подальшому квартира ОСОБА_12 була відчужена ОСОБА_13 на підставі договору купівлі-продажу від 08 квітня 2006 року, яка, в свою чергу, відчужила її ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу від 03 липня 2008 року, до якої ОСОБА_10 пред'явив позов про витребування квартири з чужого незаконного володіння.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 01 липня 2008 року вказане вище заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 березня 2006 року було скасовано, позов ОСОБА_12 про визнання угоди купівлі-продажу квартири дійсною залишено без розгляду.

Отже, зі скасуванням рішення суду втрачаються наслідки, які з нього випливають, тобто ОСОБА_12 не була законним власником квартири і не мала права на відчуження.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 визнано померлою. Проте ухвалою апеляційного суду Харківської області від 21 січня 2015 року вказане рішення скасовано, заяву ОСОБА_10 про визнання особи померлою залишено без розгляду.

Відповідно до ст. 250 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або померлою, або іншою заінтересованою особою.

Копію рішення суд надсилає відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для анулювання актового запису про смерть.

Суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про те, що запис про смерть ОСОБА_11 є недійсним з моменту внесення первинного актового запису, оскільки у порушення ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України не перевірив посилань ОСОБА_10 на те, що рішення про оголошення її померлою було скасовано не на підставі ч. 1 ст. 250 ЦПК України, тобто у зв'язку з її появою, а з формальних підстав, зокрема незалучення до участі у справі доньки ОСОБА_11 та ОСОБА_10 - ОСОБА_14, а також виходячи із того, що між ОСОБА_10 та ОСОБА_5 існує спір про право, тому розгляд заяви про оголошення ОСОБА_11 померлою в окремому порядку неможливий. Заява була залишена без розгляду

За правилами ст. 250 ЦПК України, на яку послався апеляційний суд, рішення може бути скасоване у разі появи фізичної особи, яку було оголошено померлою, або відомостей про неї. При цьому суд апеляційної інстанції не встановив факту появи ОСОБА_11, яку було оголошено померлою, або ухвалення рішення про те, що ОСОБА_11 з'явилася.

При цьому у порушення ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України апеляційний суд не дав належної правової оцінки та не перевірив тверджень ОСОБА_10 про те, що суд не надіслав до органів державної реєстрації актів цивільного стану копію ухвали апеляційного суду Харківської області від 21 січня 2015 року для анулювання актового запису про смерть ОСОБА_11, а, відтак, дійшов передчасного висновку про анулювання цього актового запису.

Крім того, висновок апеляційного суду про витребування Ѕ частини квартири у ОСОБА_5 також є передчасним з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 388 ЦК України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Якщо таке майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право його витребувати від добросовісного набувача у всіх випадках.

Разом з тим, витребувати можна лише індивідуально визначене майно, а суд апеляційної інстанції, витребовуючи у ОСОБА_5 на користь ОСОБА_10 Ѕ частину спірної квартири, не з'ясував, чи виділена ця частина в натурі.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові № 6-1168цс15 від 11 червня 2015 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Отже, апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України доводів сторін по суті позовних вимог не перевірив; фактичні обставини справи, від яких залежить правильне вирішення спору, належним чином не встановив; не визначився які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом апеляційної інстанції не встановлені, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_9, задовольнити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 01 вересня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська