У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

КоротунаВ.М., Нагорняка В.А., ЮровськоїГ.В.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 14 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 10 січня 2007 року за домовленістю з ними на підставі договору купівлі-продажу відповідачем ОСОБА_6 була придбана квартира за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до п. 3 якого ОСОБА_6 сплатив продавцю 100 грн, а сплата решти суми - 196 850 грн була відстрочена до 20 січня 2007 року.

З метою проведення повної оплати за придбане нерухоме майно, 17 січня 2007 року відповідач ОСОБА_6 уклав з Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра») кредитний договір № 17/01/2007/840 - КВ/01.

При виконанні зобов'язань за даним кредитним договором між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 була досягнута домовленість про те, що вони будуть приймати участь у сплаті платежів за кредитним договором, оскільки квартира придбавалась для проживання подружжя ОСОБА_6.

ОСОБА_4 за домовленістю з відповідачем ОСОБА_6 в погашення кредитного договору № 17/01/2007/840-КВ/01, укладеного між ОСОБА_6 та ПАТ КБ «Надра», внесла в касу банку кошти в сумі 4 100 дол. США, що на день їх внесення становило 20 178 грн 56 коп.

Крім цього, ОСОБА_5 за домовленістю з відповідачем ОСОБА_6 в погашення кредитного договору № 17/01/2007/840 - КВ/01, укладеного між ОСОБА_6 та ПАТ КБ «Надра», внесено в касу банку кошти на загальну суму 8 315 дол. США, що на день їх внесення складало 66 395 грн 69 коп.

Таким чином, позивачами зі згоди відповідача на придбання останнім квартири внесено за останнього на рахунок відкритий в ПАТ «Надра» грошові кошти в загальній сумі 12 415 дол. США, що на день їх внесення становило 86 574 грн 25 коп.

Оскільки строк повернення зазначених коштів, що надані ОСОБА_4 на придбання квартири між відповідачем та позивачами не встановлений, тому 31 серпня 2015 року ОСОБА_4 звернулась до ОСОБА_6 з письмовою вимогою, в якій просила в семиденний строк з моменту її отримання повернути їй грошові кошти в сумі 4 100 дол. США, що еквівалентно 88 420 грн 04 коп.

З тих же підстав 31 серпня 2015 року ОСОБА_5 звернувся письмовою вимогою до ОСОБА_6, в якій просив семиденний строк з моменту її отримання повернути йому грошові кошти у сумі 8 315 дол. США, що еквівалентно 176 156 грн 94 коп.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 14 січня 2016 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 88 420 грн 04 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 176 156 грн 94 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення і ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно зі ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 10 січня 2007 року між ПП «Корфа Інвест» та ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

17 січня 2007 року між ОСОБА_6 та ВАТ «Надра» був укладений кредитний договір № 17/01/2007/840-КВ/01, згідно з яким ОСОБА_6 були отримані кошти, необхідні для проведення розрахунку за придбану квартиру.

У рахунок погашення вказаного кредиту ОСОБА_6 позивачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було внесено в касу банку власні грошові кошти в іноземній валюті.

Так, 11 - 16 жовтня 2008 року ОСОБА_4 було внесено в касу філії ВАТ КБ «Надра» за адресою: пл. Жовтнева, кошти в сумі 4 100 дол. США, що еквівалентно на час їх внесення сумі 20 178 грн 56 коп.

В подальшому ОСОБА_5 було внесено в касу тієї ж філії ВАТ КБ «Надра» кошти на загальну суму 8 315 дол. США, що еквівалентно на день внесення сумі 176 156 грн 94 коп.

Строк повернення зазначених коштів, що надані ОСОБА_4 на придбання квартири між відповідачем та позивачем не встановлений, ОСОБА_4 06 серпня 2015 року звернулась до ОСОБА_6 з письмовою вимогою, в якій просила в семиденний строк з моменту отримання повернути їй грошові кошти в сумі 4 100 дол. США або еквівалентну суму - 88 420 грн 04 коп.

З аналогічних підстав ОСОБА_5 31 серпня 2015 року звернувся до ОСОБА_6 з письмовою вимогою, в якій просив семиденний строк з моменту отримання повернути йому грошові кошти в сумі 8 315 дол. США або еквівалентну суму - 176 156 грн 94 коп.

Як роз'яснив Верховний Суд України у п. 4 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», інші особи, які приймали участь у будівництві жилого будинку (його купівлі) не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво (купівлю будинку), якщо допомогу забудовнику (покупцю) вони надавали не безоплатно.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що між сторонами у справі виникли правовідносини з приводу участі у придбанні житла для проживання подружжя ОСОБА_6, позивачами зі згоди відповідача внесено на його рахунок у ПАТ КБ «Надра» 12 415 дол. США. Відповідачем не було надано суду доказів того, що кошти, які вносили позивачі в касу банку, належать відповідачу.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судами не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 14 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

В.М. Коротун В.А. Нагорняк Г.В. Юровська