Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 березня 2016 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,при секретарі Лупінос Є.А.,розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,треті особи ОСОБА_3,яка діє в інтересах ОСОБА_4,МКП «Основаніє», про визнання втратившим право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2015 р. позивач звернулася до суду з позовом,в якому зазначає,що квартира АДРЕСА_1 державної форми власності,не приватизована,знаходиться у користуванні позивача на законних підставах.

Відповідач ОСОБА_2 відсутній у спірному жилому приміщенні кілька років,участі в утриманні житла не приймає, не користується спірною квартирою через виїзд на територію АР Крим,належне йоиу майно у квартирі відсутнє.

Разом з тим,відповідач залишається зареєстрованим у спірній квартирі та добровільно припинити реєстрацію не бажає,чим порушує права позивача,яка сплачує утримання цього житла з урахуванням реєстрації відповідача,не може приватизувати квартиру без його згоди.

Позивач просить суд з підстав,передбачених ст.71 ЖК України,визнати відповідача ОСОБА_2втратившим право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_5позов підтримав та пояснив,що відповідач був зареєстрований у спірній квартирі з часу народження як член сім*ї наймача,проте по досягненню віку 16 років паспорта не отримував і з цих причин не перебуває на обліку в АБ. Відповідач у 2014 р.за власним рішенням виїхав до АР Крим на постійне проживання,зв*язків із сім*єю в м.Запоріжжі не підтримує,його речі у квартирі відсутні.За цей час відповідач не виконував обов*язків наймача утримувати житло,ним не цікавився,вселитись не намагався,перешкод для цього інші наймачі не створювали,фактично він добровільно відмовився від свого права на користування спірним житлом,водночас,добровільно реєстрацію не припиняє. Це створює для позивача необхідність оплачувати утримання житла з урахуванням всіх зареєстрованих,чим порушуються її права,та ускладнюється приватизація квартири.Просить суд з підстав,передбачених ст.71 ЖК України,визнати ОСОБА_2таким,що втратив право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_2.

Представник МКП «Основаніє» за довіреністю ОСОБА_6С.в судовому засіданні позов підтримала та пояснила,що за облікованим даними МКП «Основаніє»,відповідач зареєстрований у спірній квартирі від народження як член сім*ї наймача,заяв від його імені щодо збереження житла на період тимчасової відсутності або з інших питань,пов*язаних з користуванням спірним житлом,до житлових органів не надходило.

Відповідач ОСОБА_2С.в судове засідання не з*явився,викликався шляхом розміщення оголошення у друковану засобі і згідно ст.77 ЦПК України вважається повідомленим про час та місце проведення судового засідання.

Відповідно до ст.224,225 ЦПК України в зв*язку з неявкою без поважних причин в судове засідання відповідача,належним чином повідомленого і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд за згодою представника позивача розглядає справу на підставі наявних доказів та ухвалює заочне рішення.

Третя особа ОСОБА_3О.в судове засідання не з*явилась з невідомих причин,що не перешкоджає розгляду справи без її участі.

Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши представника позивача, дослідивши надані письмові докази у сукупності та допитавши свідків, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

З матеріалів справи суд встановив,що у користуванні позивача ОСОБА_1знаходиться квартира АДРЕСА_1,яка є власністю територіальної громади м.Запоріжжя,знаходиться на балансі МКП «Основаніє».

З 1992 р.відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у спірній квартирі як член сім*ї наймача.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користування інакше ніж з підстав і в порядку, визначеним законом.

Право на повагу до житла гарантує і ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Відповідно до зазначених правових норм ОСОБА_2,який вселився в спірне жиле приміщення на законних підставах , має обґрунтовану презумпцію права на користування жилим приміщенням.

А відтак позовні вимоги, направлені на позбавлення відповідача права користування жилим приміщенням, можуть бути задоволені лише на підставі переконливих, взаємоузгоджених і неспростовних доказів у справі.

За роз"ясненнями п.10 постанови Пленуму Верховного Верховного Суду України № 2 від 12.04.85 року із подальшими змінами „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім"ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з"ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Згідно довідки МКП «Основаніє» № 2278 від 17.04.2015 р.,у спірній квартирі зареєстровані позивач ОСОБА_1,її син ОСОБА_2,племінниця ОСОБА_3із сином ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7показав,що він знайомий з сім*єю ОСОБА_1,з 2013 р.приблизно двічі на місяць буває у спірній квартирі,проте останні щонайменше три роки сина ОСОБА_1-ОСОБА_2 у квартирі не бачив,його речей у квартирі позивача немає,зі слів матері,він виїхав у Крим без намірів повертатись.

Свідок ОСОБА_8О.в суді показав,що протягом останніх семи років знайомий з ОСОБА_1та буває у квартирі,де вона живе,не рідше одного разу на ОСОБА_1розповіла,що її син ОСОБА_9,якого свідок бачив кілька разів років чотири тому,виїхав на постійне проживання до родичів по лінії батька у Крим,особистих або його побутових речей у квартирі немає.У спірній квартирі син позивача не зацікавлений та до неї не повертався.

З показів свідків та пояснень представника позивача судом встановлено, що спірне жиле приміщення не являється місцем проживання відповідача ОСОБА_2понад шість місяців, за яке він як член сім*ї наймача не оплачує комунальні послуги,його речі у квартирі відсутні,перешкод для користування цим житлом відповідачу не чинилося.

Таким чином,доводи позивача про відсутність ОСОБА_2С.у спірному жилому приміщенні понад шість місяців підряд без поважних причин підтверджені доказами, які відповідають вимогам ЦПК України щодо їх належності та допустимості.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінує докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказах.

Докази,на які позивач посилається у позовній заяві, були предметом перевірки суду під час розгляду справи,в результаті їх оцінки у сукупності суд дійшов до висновку про те,що вони підтверджують факт не проживання ОСОБА_2С.у спірному житловому приміщенні понад встановлені законом строки та задовольняє позов.

На підставі ст. ст.47 Конституції України, ст.ст. 9,71, 72 ЖК України, ст.3,10,11,57,60,212 -215,218,294 ЦПК України,суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_2,втратившим право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 10 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення рішення, - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.А.Галущенко