ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
381/1978/14-ц РІШЕННЯ
19 грудня 2016 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Соловей Ж.В., представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши зустрічну позовну заяву ОСОБА_3, Садівницького товариства «Поляна» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Фастівська районна державна адміністрація про визнання недійсним та скасування розпорядженням Фастівської районної державної адміністрації № 474 від 12.06.2007 року, -
ОСОБА_3 та СТ «Поляна» звернулись із зустрічною позовною заявою (т.1 а.с.88) до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Фастівська районна державна адміністрації з вимогами про визнання недійсним та скасування розпорядженням Фастівської районної державної адміністрації № 474 від 12.06.2007 року, вимоги мотивуючи тим, що СТ «Поляна» як добровільне об'єднання громадян було створено в 1989 році, а ОСОБА_4 була членом СТ «Поляна» з моменту його виникнення і у її користування була виділена земельна ділянка НОМЕР_2. Розпорядженням № 474 від 12.06.2007 р. Фастівської районної державної адміністрації надано дозвіл ОСОБА_4 на складання технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, яке було прийнято на підставі заяви ОСОБА_4 та довідки СТ «Поляна» № 7 від 02.06.07 р. про те, що ОСОБА_4 є членом СТ «Поляна» і в її користуванні перебуває земельна ділянка НОМЕР_2. 31.07.2008 р. Управлінням земельних ресурсів у Фастівському районі Київської обл. на підставі розпорядження Фастівської РДА від 12.02.2008 р. № 113 було видано ОСОБА_4 державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку. Таким чином, зазначає позивач за зустрічною заявою, єдиною підставою для передачі у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки НОМЕР_2 в СТ «Поляна» була складена і підписана ОСОБА_1 довідка про її членство в товаристві та перебування у її користуванні земельної ділянки, однак ця довідка є належним документом, оскільки на момент її видачі ОСОБА_4 вже понад сім з половиною років не була членом садового товариства, а вказана земельна ділянка НОМЕР_2 перебуває з 2003 року в користуванні ОСОБА_3
Таким чином, вважають позивачі, оскільки право на приватизацію земельної ділянки НОМЕР_2 в СТ «Поляна» ОСОБА_4 було втрачено з моменту її виключення із членів товариства - 10.07.1999 року, а розпорядження про дозвіл на приватизацію нею цієї земельної ділянки було видано на підставі сфальсифікованої довідки, то розпорядження № 474 від 12.06.2007 р. Фастівської районної державної адміністрації в частині надання дозволу ОСОБА_4 на складання технічної документації із землеустрою на земельну ділянку НОМЕР_2 в СТ «Поляна» є незаконним.
Представники позивачів в судове засідання не звились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.
Представники відповідачів за зустрічним позовом в судовому засіданні позов не визнали, пояснивши, що ОСОБА_4 у відповідності до встановленого порядку оформила своє право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 в СТ «Поляна» - отримала від розпорядника земель - Фастівської райдержадміністрації розпорядження № 474 від 12.06.2007 р. про надання дозволу на складання технічної документації, виготовила технічну документацію, затвердила її та отримала Державний акт на право власності на землю, а в подальшому, за договором дарування від 04.11.2010 р. подарувала земельну ділянку НОМЕР_2 в СТ «Поляна» своїй дочці - ОСОБА_5, яка є добросовісним набувачем права власності на земельну ділянку Під час приватизації земельної ділянки ОСОБА_4 не порушила її процедури, вчинила всі необхідні дії, тому правомірно набула у власність земельну ділянку. Розпорядження Фастівської РДА №474 від 12.06.2007 року прийнято відповідно до вимог діючого законодавства України, під час їх прийняття не були порушені будь-які норми законодавства, тому на сьогодні єдиним і законним власником земельної ділянки НОМЕР_2 в СТ «Поляна» є її дочка - ОСОБА_5, яка має всі правовстановлюючі документи і є добросовісним набувачем.
Також представники наголошують, що позивачами за зустрічним позовом пропущений строк позовної давності звернення до суду, що є підставою для відмови в задоволені позову.
Представник третьої особи Фастівської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, просив розглядати справу за його відсутністю, у письмовому відзиву на зустрічну позовну заяву (т.3 а.с.73) зазначив, що процедуру оформлення державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 провела відповідно до встановленого порядку. Крім того зазначив, що ОСОБА_6 та СТ «Поляна є неналежними позивачами, оскільки ОСОБА_6 не надано право користування земельною ділянкою НОМЕР_2 в садівницькому товаристві, а СТ «Поляна» в свою чергу не є розпорядником земель, а є користувачем земель загального користування.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що розпорядженням Фастівської районної державної адміністрації № 474 від 12.06.2007 року «Про надання дозволу громадянам України на складання технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки в межах Томашівської та Мотовиліськослобідської сільської ради Фастівського району Київської області» (т.1 а.с.219-220) надано дозвіл гр. ОСОБА_4 на складання технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 у СТ «Поляна».
Підставою прийняття цього розпорядження стала заява ОСОБА_4 про передачу їй безкоштовно у приватну власність земельної ділянки НОМЕР_2 (т.1 а.с.221) та відповідні документи, зокрема, довідка СТ «Поляна» № 7 від 02.06.2007 року (т.1 а.с.222), що підписана головою правління ОСОБА_1 та скріплена печаткою, про членство ОСОБА_4 у СТ «Поляна».
Розпорядженням Фастівської районної державної адміністрації № 113 від 12.02.2008 року (т.1 а.с.223) затверджена технічна документація та ОСОБА_4 передана у власність земельна НОМЕР_2 в СТ «Поляна» в межах Мотовилісько-Слобідської сільської ради Фастівського району Київської області.
Управлінням земельних ресурсів у Фастівському районі Київської області 31.07.2008 року виданий ОСОБА_4 державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,0537 га, яка розташована у межах Садівничого товариства «Поляна» у с. Мотовилівська Слобідка Фастівського району Київської області (т.1 а.с.181).
В подальшому, відповідно до договору дарування земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 415, ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_5 належну дарувальнику на праві власності земельну ділянку в Фастівському районі, Київської області, Мотовилівсько-Слобідської сільської ради, С/Т «Поляна», площею 0,0537 га, кадастровий № НОМЕР_3 (т.1 а.с.4).
Право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.02.2013 року за № 235570 (т.1 а.с.5).
Відповідно до вимог ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави
Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення.
Правовою підставою звернення до суду із зустрічним позовом ОСОБА_3 та СТ «Поляна» визначені положення ст.152 Земельного кодексу України, відповідно до якої власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосування інших, передбачених законом, способів.
Виходячи з предмету зустрічної позовної заяви доказуванню в даному випадку підлягає правомірність винесення рішення органом місцевого самоврядування, за яким ОСОБА_4 отримала дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 у СТ «Поляна».
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до державного акту на право колективної власності на землю серія Б №086917 від 1989 pоку (т.4 а.с.75-76), Українському республіканському оптово-роздрібному об'єднанню з торгівлі меблями «Меблі» передається в безстрокове користування 1,5 га землі для організації колективних садів.
ОСОБА_4, відповідно до списку членів СТ «Поляна» Українського республіканського оптово-роздрібного об'єднання фірми «Меблі», затвердженого рішенням адміністрації та профкому від 17.03.1989 року, в одержала в користування земельну ділянку НОМЕР_2 (т.3 а.с.126).
Відповідно до державного акту на право колективної власності на землю серія НОМЕР_4 від 14.05.1997 pоку (т.4 а.с.78), виданого на підставі рішення Мотовилівсько-Слобідської сільської Ради народних депутатів від 18.04.1996 року, СТ «Поляна» передається у колективну власність 3,5 га землі для загального користування.
Таким чином, ОСОБА_4 у встановленому порядку набула право користування на земельну ділянку НОМЕР_2 в СТ «Поляна».
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 приватизувала спірну земельну ділянку на підставі п. в ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, а саме як земельну ділянку, що була раніше надана їй у користування.
Порядок такої приватизації визначено ст. 118 Земельного кодексу України.
За правилами статті 118 ЗК громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.
Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання.

Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення.

Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування.

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Судом не встановлено, а стороною позивачів за зустрічним позовом не підтверджено належними та допустимими доказами порушення Фастівською районною державною адміністрацією порядку приватизації (підстав, порядку, строків) земельної ділянки.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Отже, із зазначеного випливає, що розпорядження Фастівської районної державної адміністрації № 474 від 12.06.2007 року прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, не порушує прав позивачів.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

З урахуванням рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 р. N 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) суд дійшов до висновку, що розпорядження Фастівської районної державної адміністрації № 474 від 12.06.2007 року є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання. Таким чином, позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника чи користувача земельної ділянки, оскільки у таких осіб виникло право власності або користування земельною ділянкою і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Крім цього, суд враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 30.09.2015 р. у справі N 911/3396/14, в якій зазначено, що самостійний позов про визнання незаконними та скасування рішень органів місцевого самоврядування про передачу земельних ділянок дійсно не виконує функції захисту прав особи, оскільки не впливає на права та обов'язки сторін таких правовідносин (у зв'язку з тим, що дія цих ненормативних актів вичерпується фактом їх виконання), що однак не виключає можливості оскарження зазначених актів у комплексному поєднанні із вимогами про визнання недійсними правовстановлюючих документів, виданих на підставі цих оскаржуваних актів.

Оскільки у даному провадженні вирішуються лише вимоги про оскарження розпорядженням Фастівської районної державної адміністрації № 474 від 12.06.2007 року, то такий спосіб захисту дійсно не виконує функції захисту прав особи, оскільки не впливає на права та обов'язки сторін таких правовідносин.

Крім цього, за правилами статей 11, 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог, та відповідно до вимог статей 10, 60 ЦПК України не підтвердив цих своїх доводів відповідними доказами, передбаченими статтями 57-64 ЦПК України.

Щодо доводів позивачів про безпідставність видання спірного розпорядження та передачі у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки НОМЕР_2 в СТ «Поляна» через відсутність у неї статусу члена товариства, суд зазначає наступне.

Як зазначалось, на ОСОБА_4 подала заяву до Фастівської РДА про передачу їй безкоштовно у приватну власність земельної ділянки НОМЕР_2, на підтвердження свого членства у СТ «Поляна» надавши довідку № 7 від 02.06.2007 року, що підписана головою правління ОСОБА_1 та скріплена печаткою.

Суд відхиляє доводи сторони позивача за зустрічним позовом щодо підробки довідки № 7 від 02.06.2007 року за підписом колишнього голови правління ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_4 є членом садівницького товариства, оскільки станом на 02.06.2007 року ОСОБА_1 ще була головою правління, її повноваження закінчились 09.06.2007 року. Посилання на те, що ОСОБА_7 підпис був вчинений на заздалегідь заготовленому бланку довідки із текстом та печаткою Товариства 09.06.2007 року, вже після переобрання голови товариства, належними та допустимими доказами не підтверджується.

Оскільки ст. 60 ЦПК України забороняє будувати доказування на припущеннях, доводи щодо підробки довідки № 7 від 02.06.2007 року суд відхиляє.

Таким чином, ОСОБА_4 маючи право на приватизацію, подавши заяву та відповідні документи, за наслідком розгляду яких отримала від Фастівської районної державної адміністрації дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності, що вчинено у відповідності до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, а тому у задоволенні вимог про скасування розпорядження Фастівської районної державної адміністрації № 474 від 12.06.2007 року необхідно відмовити.

Представниками відповідачів за зустрічним позовом подавались заяви про застосування до вимог зустрічної позовної заяви строків позовної давності, мотивуючи вимоги тим, що позивачами пропущений без поважних причин строк звернення до суду.

За правилами ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Крім того, відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Разом з тим, у даному випадку відсутні підстави для застосування строків позовної давності, оскільки у задоволені зустрічного позову відмовлено через недоведеності заявлених вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 6,10,60,212-215,224-226 ЦПК України, ст.526,527,530, 610,1054 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволені зустрічного позову ОСОБА_3, Садівницького товариства «Поляна» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Фастівська районна державна адміністрація про визнання недійсним та скасування розпорядженням Фастівської районної державної адміністрації № 474 від 12.06.2007 року - відмовити.

Повний текст рішення виготовлений 23 грудня 2016 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області, протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.Ю.Чернишова