Справа № 459/3284/15 Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Провадження № 22-ц/783/1045/16 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів - Ніткевича А.В., Тропак О.В.

секретар Бохонко Е.Р.,

З участю сторін по справі,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 09 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 09 листопада 2015 року частково задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Вирішено стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на дитину ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 400 (чотириста) грн. щомісячно з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 05.10.2015 року і до його повноліття.

В решті вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір 487, 20 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць звернуто до негайного виконання.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_2

В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення суду незаконним та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом допущено невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до незаконного рішення.

Стверджує, що він фактично проживає з сином в одній квартирі у АДРЕСА_1, а дружина пішла проживати до своїх батьків у квартиру АДРЕСА_2 та в даний час з ним та сином не проживає. Утриманням сина займається він. Позивачка жодних витрат та коштів на утримання сина не надає, догляд за ним не здійснює. Син з матір»ю не спілкується. Зазначене підтверджується поясненнями дитини, яка була допитана в суді першої інстанції. Доказів зворотнього судом не здобуто.

Вважає, що саме він має право на стягнення аліментів на утримання сина, а не позивачка, яка перейшла жити в квартиру батьків та не займається утриманням та вихованням дитини.

Просить скасувати оскаржуване рішення суду та відмовити ОСОБА_3 у задоволенні її позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення позивачки на апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Відповідно до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Матеріалами справи та судом встановлено, що дитина ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2. Батьками дитини є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.3).

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 30 жовтня 2014 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

З довідки №8611 виданої КП «Комінтех» від 07.10.2015 року вбачається, що позивачка ОСОБА_3 разом з дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 (а.с )

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першою ст.184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як вбачається з довідки №102 про доходи відповідача, такий має нерегулярний та мінливий дохід, з пояснень наданих ним в судовому засіданні частину доходу одержує в натурі, працює за вільним графіком, суд першої інстанції правильно визначив розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що відповідачем не оспорюється.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим , ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу(ст.182 СК України).

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність задоволення позову, оскільки обов'язок утримувати дітей є обов'язком як матері, так і батька.

Задовольняючи позов, суд врахував положення ст.ст.182,184 Сімейного кодексу України, а саме: матеріальне становище дитини, який навчається в Червоноградському професійному гірничо-будівельному ліцеї на денній формі навчання та потребує матеріальної допомоги, матеріальне становище відповідача, який працює, задовільний стан його здоров'я, матеріальне становище позивачки, яка є інвалідом третьої групи та отримує пенсію, розмір якої є недостатнім для утримання себе і дитини та розмір прожиткового мінімуму встановленого Кабінетом Міністрів України на 2015 рік для дітей від 6 до 18 років і вірно визначив його у розмірі 400 грн. щомісячно.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.ч.,1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що відповідачем на підставі належних та допустимих доказів не доведено того, що позивачка не утримує дитину та не проживає разом з сином, оскільки довідкою з місця проживання стверджується, що саме позивачка проживає разом з дітьми, а відтак займається вихованням та утриманням.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції. Подаючи апеляційну скаргу відповідач не надав жодних доказів про те, що саме він утримує дитину, а лише посилався на пояснення дитини допитаної в судовому засіданні, однак такі не можуть братися до уваги, оскільки син боячись втратити довіру батька міг дати пояснення під його впливом, а відтак такі свідчення не можуть бути об»єктивними.

Ухвалюючи рішення судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 09 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: Ю.Р.Мікуш

Судді: А.В.Ніткевич

О.В.Тропак