Справа № 346/542/16-ц
Провадження № 6/346/7/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2016 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді: Бирич Н.В.,

з участю: секретаря: Нефьодової Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області подання державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції про примусове входження (проникнення) до житлового будинку за адресою: м. Коломия, вул. Хмельницького, 1/14, для вчинення виконавчих дій, -

ВСТАНОВИВ:

В поданні державний виконавець зазначає, що у Відділу Державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист № 640/8815, виданий 17.09.2015 рок Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Мегабанк" 22 216, 53 гривень боргу. Просить суд дозволити примусове входження (проникнення) до житлового будинку за адресою: м. Коломия, вул. Хмельницького, 1/14 для вчинення виконавчих дій спрямованих на виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» 22 216,53 грн. боргу.

В судове засідання представник виконавчої служби Відділу Державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції не зявився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Згідно із ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Як вбачається з представлених до справи документів на виконанні міського відділу ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції знаходиться виконавчий лист № 640/8815, згідно якого необхідно звернути стягнення на користь ПАТ «Мегабанк». Як вбачається з самого подання державним виконавцем робився виїзд по місцю проживання боржника, однак йому не вдалося перевірити майновий стан боржника, оскільки двері були зачинені, боржником не надано доступу до житлового будинку. Як видно з подання державного виконавця він просить суд надати дозвіл на примусове проникнення до житлового будинку боржника, хоча даних про те, що боржник чи інші особи чинять перешкоди в проникненні до будинку боржника не має, а сам по собі факт відсутності боржника у житловому будинку не є підставою для проникнення до житла.

Відповідно до п.10 ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Згідно із ст. 376 ЦПК питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Таким чином, суд, приходить до висновку, що у поданні слід відмовити, з наступних підстав.

Подання подано державним виконавцем передчасно без належного з'ясування обставин, що мають значення для справи. Крім того, кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (частини перша, друга статті 30 Конституції України).

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обовязком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що підстав для входження до вищезазначеного будинку недостатньо, обставини, викладені в поданні, не знайшли свого підтвердження через відсутність належних доказів.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 197 ч.2, 209, 376 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні подання державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 про примусове входження (проникнення) до житлового будинку за адресою: м. Коломия, вул. Хмельницького, 1/14, для вчинення виконавчих дій - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Бирич Н. В.