Справа № 202/6872/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 березня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: судді- Бєльченко Л.А

при секретарі - Терещук Л.І.,Петричкевич Ю.М.,

за участі представника позивача- Андреєва О.М.,

представників відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за позовом ОСОБА_7 до Міського комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт», треті особи Первинна профспілкова організація Всеукраїнської незалежної професійної спілки «Захист праці на міському комунальному підприємстві «Дніпропетровський електротранспорт», Первинна профспілкова організація Міського комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

21 серпня 2015 року позивач звернулась до суду з даним позовом.

Уточнивши позовні вимоги заявою від 3 грудня 2015 року позивач указувала, що з відповідачем перебувала у трудових відносинах, працюючи на посаді кондуктора громадського транспорту відділу збору виручки. 13.08.2015 року відносно неї було видано наказ № 850 про припинення з нею трудового договору згідно пункту 2 статті 41 КЗпП України за винні дії при обслуговуванні грошових та товарних цінностей, що дають підстави для втрати довіри. Підставою для її звільнення,як їй стало відомо, є факт того, що в неї 11.07.2015 року нібито було вилучено 9,70 грн. надлишкових коштів та 138 штук квитків на суму 207 гривень, що не були враховані в запису квитково- облікового листа. Проте, факт наявності надлишкових коштів та не облікованих квитків позивач заперечує, указуючи, що 11.07.2015 року вона згідно наряду, з яким вона була ознайомлена 10.07.2015 року, отримала в касі депо № 3 трамвайні квитки ( валідаторські) для роботи у другу зміну на трамвайному маршруті № 12. Прибувши на станцію трамвайного маршруту № 12, вона дізналась , що на цьому маршруті працює інший кондуктор. Зателефонувавши випускному диспетчеру, вона дізналась, що місцем її роботи є 17 маршрут трамваю. Час, що залишився до початку її роботи на трамвайному маршруті № 17 , не дозволяв їй обмін квитків у касі депо № 3, валідаторські квитки вона використовувати не могла. Тому вона попросила випускного диспетчера отримати для неї, позивача, квитки для роботи на трамвайному маршруті № 17 у касі депо № 3 та передати через водія трамваю, що остання і зробила. Вона, позивач, розпочала свою роботу на трамвайному маршруті № 17, а приблизно о 19-00 годині наставник кондукторів ОСОБА_8 зняв її з маршруту та провів перевірку звітності . Замість неї залишилася працювати на маршруті наставник кондукторів ОСОБА_9 Під час перевірки в неї було оглянуто наявну готівку та отримані нею валідаторські талони для роботи на трамвайному маршруті № 12, а також отримані через випускного диспетчера талони для роботи на трамвайному маршруті № 17. Про існування надлишкових талонів їй нічого не відомо. Отже, позивач вважає акт за підписами двох кондукторів наставників та двох касирів сфальсифікованим.

Окрім того, позивач указує, що вона є членом Первинної профспілкової організації Всеукраїнської незалежної професійної спілки «Захист праці» на міському комунальному підприємстві «Дніпропетровський електротранспорт», а тому при вирішенні питання про її звільнення відповідач мав звертатися за згодою до профспілкового органу, чого останній не зробив, порушивши вимоги п.10 ч.1 ст. 247, ч.3 ст. 252 КЗпП України.

Таким чином, своє звільнення позивач вважає незаконним, тому просила суд визнати незаконним розірвання трудового договору між нею та відповідачем згідно наказу № 850 від 13.08.2015 року; поновити її на роботі на посаді кондуктора громадського транспорту відділу збору виручки депо № 3 КП « Дніпропетровський електротранспорт»; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13.08.2015 року по день ухвалення рішення суду; на відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача 2000 гривень.

Позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовувала тим, що незаконне звільнення відповідача завдало їй моральних страждань, призвели до втрати нормальних життєвих зв*язків, позбавили її джерел існування тощо.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_10 підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, указуючи, що позивач працювала в Комунальному підприємстві «Дніпропетровський електротранспорт» кондуктором громадського транспорту. 11.07.2015 року ОСОБА_7 працювала на трамвайному маршруті № 17. Приблизно о 19-20 годин наставником кондукторів ОСОБА_11Г в неї була проведена перевірка та при звірці талонів було виявлено 138 талонів, які не були враховані до квитково- облікового листа на суму 207 гривень, а також було виявлено надлишкові кошти у сумі 9,70 гривень, про що було складено відповідні акти. Зазначені порушення фінансової дисципліни були підставою для звільнення позивача на підставі пункту 2 статті 41 КЗпП України.

Також представник відповідача зазначив, що відповідач звертався 12.08.2015 року до профспілкового комітету Первинної профспілкової організації Міського комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт» щодо можливого звільнення ОСОБА_7 Проте останній повідомив, що позивач не є членом цієї профспілки. Про те , що ОСОБА_7 є членом профспілки Первинної профспілкової організації Всеукраїнської незалежної професійної спілки «Захист праці» на міському комунальному підприємстві «Дніпропетровський електротранспорт» відповідач дізнався лише під час розгляду цієї справи в суді. Позивач про своє членство в цій профспілці підприємство не повідомляла та взагалі не було відомо про існування цієї профспілкової організації.

Представник відповідача вважає, що для звільнення позивача за пунктом 2 статті 41 КЗпП України були законні підстави, тому просив суд відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Представник третьої особи Первинної профспілкової організації Всеукраїнської незалежної професійної спілки «Захист праці» на міському комунальному підприємстві «Дніпропетровський електротранспорт», ОСОБА_4 , пояснив, що позивач є членом цієї профспілки. Після запиту суду на адресу профспілки були вивчені документи, на підставі яких була звільнена ОСОБА_7 Профспілка дійшла висновку, що документи, на підставі яких була звільнена ОСОБА_7, а саме акти, доповідні, були сфальсифіковані. Діями ОСОБА_7В не завдано матеріальної шкоди підприємству, тому оцінка її дій як таких, що дають підстави для втрати довір*я безпідставна. Тому профспілкова організація не дала згоду на її звільнення.

Представник третьої особи Первинної профспілкової організації Міського комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт», ОСОБА_5, пояснила, що позивач ОСОБА_7 на підставі особистої заяви була виключена з членів профспілки рішенням від 26.06.2015 року. Підприємство 12.08.2015 року зверталось до профспілки із листом щодо можливого звільнення ОСОБА_7В за п.2 ст. 41 КЗпП України. У зв*язку з тим, що на той час позивач вже не була членом профспілки, підприємству була дана відповідна відповідь.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_11Г.( дошлюбне прізвище ОСОБА_8) пояснив,що працює в депо №3 Комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт» наставником кондукторів. В липні 2015 року була проведена перевірка відповідності виданих ОСОБА_7 талонів для роботи на маршруті трамваю № 17 та наявних в неї грошових коштів. В результаті перевірки було виявлено у ОСОБА_7 надлишкові грошові кошти у розмірі 9.70 гривень та талони ,що не були враховані в квитково - обліковому листі. При перевірці були присутні ОСОБА_12 та ОСОБА_13. ОСОБА_9 під час перевірки працювала на трамвайному маршруті № 17 замість ОСОБА_7 За результатом перевірки був складений акт, рапорт та доповідна записка.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що працює в депо №3 Комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт» наставником кондукторів. 11.07.2015 року ОСОБА_7В працювала на трамвайному маршруті № 17 . До неї, свідка, підійшов ОСОБА_11 та попросив замінити ОСОБА_7В на маршруті на час перевірки. ОСОБА_11 разом з ОСОБА_7 пішов в депо № 3 для перевірки, а вона стала на маршрут. Після того, як вони зробили на трамваї один тур, вона підійшла до кабінету відділу збору виручки , де відбувалась перевірка. У ОСОБА_7 виявили надлишок грошових коштів у розмірі біля десяти гривень та талони, які не були враховані в квитково- обліковому листі. Вона, свідок, перевірила талони, перерахувала грошові кошти і підписала складений акт.

Свідок ОСОБА_13Г . пояснила, що вона працює касиром в депо № 3. 11.07.2015 року ОСОБА_11 запросив її та іншого касира ОСОБА_12 в кабінет відділу збору виручки, де перевіряли наявність талонів, виручки та відповідність талонів квитково- обліковому листу у ОСОБА_7 Було виявлено надлишок грошових коштів у розмірі 9,70 гривень та талони не враховані в квитково- обліковому листі у кількості 138 штук. ОСОБА_14Г склав акт, який вони підписали.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона працює касиром відділу збору виручки в депо №3. 11.07.2015 року ОСОБА_11Г запросив її у кабінет відділу збору виручки. Там знаходилась кондуктор ОСОБА_7, під час перевірки у якої було виявлено надлишкові грошові кошти в розмірі 9,70 гривень та талони, як не були враховані в квитково- обліковому листі. Були складені відповідні акти, які підписали всі присутні. Також їй відомо, що спочатку ОСОБА_7В були видані валідаторські талони для роботи на трамвайному маршруті № 12, а потім через випускного диспетчера Боєву передані талони для роботи на трамвайному маршруті № 17.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що ОСОБА_7В є її рідною сестрою. Вона, свідок, працювала на цьому підприємстві нарядчиком. 04.08.2015 року вона звільнилась. 11.07.2015 року їй стало відомо, що ОСОБА_7В . зняли з трамвайного маршруту № 12 та переставили на маршрут № 17. Коли вона, свідок, поїхала на вулицю Островського ( початок трамвайного маршруту № 17) , ОСОБА_7В сказала їй, що в неї лише валідаторські талони для роботи на маршруті № 12. Потім вона сказала, що їй передали талони на трамвайний маршрут № 17. У вечорі вона поїхала до сестри на трамвайний маршрут № 17, проте замість неї працювала ОСОБА_9, яка сказала, що ОСОБА_11Г проводить перевірку у ОСОБА_7 Потім прийшла ОСОБА_7В ., яка сказала, що в неї були виявлені надлишкові кошти 9, 70 гривень - її особисті кошти та валідаторські талони.

Суд, вислухавши представників сторін, представників третіх осіб, свідків, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_7 з 23.08.2011 року працювала в Комунальному підприємстві «Дніпропетровський електротранспорт» на посаді кондуктора громадського транспорту. З останньою 23.08.2011 року був укладений договір про повну матеріальну відповідальність ( а.с. 28, 49 т.1).

11.07.2015 року кондуктором - наставником ОСОБА_11 у присутності касирів ОСОБА_13 та ОСОБА_12 та за участі кондуктора - наставника ОСОБА_9 була проведена раптова звірка підзвітності кондуктора ОСОБА_7 , в результаті якої було виявлено 138 штук білетних талонів на суму 207 гривень, які не були враховані у записах квитково - облікового листа кондуктора ОСОБА_7, та надлишок грошових коштів на суму 9,70 гривень.

Зазначена обставина в судовому засіданні підтверджена показами допитаних у якості свідків ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_13, ОСОБА_12; письмовими доказами у справі, а саме : актом звірки підзвітності 11.07.2015 року у кондуктора ОСОБА_7, яким зафіксовано виявлення 138 штук білетних талонів, що не враховані в квитково- обліковому листі; актом про перевірку звідності від 11.07.2015 року, яким зафіксовано надлишок грошових коштів у ОСОБА_7 у розмірі 9,70 гривень ( а.с. 35 т.1, 37 т.2). Частково обставини, встановлені судом, визнані представником позивача.

Судом також встановлено, що 12.08.2015 року начальник депо № 3 МКП «Дніпропетровський електротранспорт» звернувся до голови профспілкового комітету депо № 3 МКП «Дніпропетровський електротранспорт» щодо отримання попередньої згоди на звільнення ОСОБА_7В на підставі п.2 ч.1 ст. 41 КЗпП України. Повідомленням від 12.08.2015 року № 368 відповідача сповіщено, що ОСОБА_7 не є членом профспілки ( а.с. 26,27 т.1).

Наказом від 13.05.2015 року начальника депо № 3 МКП «Дніпропетровський електротранспорт» позивача звільнено на підставі п.2 ч.1 ст. 41 КЗпПУкраїни за винні дії при обслуговуванні грошових та товарних цінностей, що дають підстави для втрати довір*я

( а.с. 25 т.1).

З відповіді Первинної профспілкової організації Всеукраїнської незалежної професійної спілки «Захист праці» на міському комунальному підприємстві «Дніпропетровський електротранспорт» від 27.12.2015 року № 25 на запит суду вбачається, що дана профспілкова організація, членом якої є ОСОБА_7 з червня 2015 року, не дала згоду на звільнення ОСОБА_7 за п.2 ч.1 ст. 41 КЗпП України, оскільки кондуктор ОСОБА_7 не завдала матеріальної шкоди підприємству, факт порушень фінансової дисципліни, що ставиться в провину відповідачем ОСОБА_7 належним чином не доведений, а складені документи за результатом перевірки ОСОБА_7 є сфабрикованими ( а.с. 70-78, 228,229 т.1).

Відповідно до Робочої інструкції № 50 кондуктора громадського транспорту, затвердженої начальником депо № 3 МКП « Дніпропетровський електротранспорт» 16.06.2006 року, кондуктор громадського транспорту зобов*язаний відмітиться у випускного диспетчера, оператора диспетчерської служби на диспетчерському пункті, пред*явивши квитково- обліковий лист, особисті гроші для запису в квитково- обліковому листі пред*яленої суми касиру. Перед початком роботи кондуктор має уточнити в касі у білетного касира планове завдання по здачі виручки на зміну, отримати в касі достатню кількість квитків і квитково- обліковий лист, на якому касир пише прізвище і табельний номер кондуктора, номер маршруту , номер вагона, час роботи і зміни заповнює кондуктор згідно наряду. При наявності власних грошових коштів кондуктор зобов*язаний пред*явити їх касиру, яка робить запис у квитково- білетному листі, та завіряє власним підписом ( а.с. 30-34 т.1 п.1,2).

Згідно із положеннями Робочої інструкції № 49 кондуктора громадського транспорту- наставника , затвердженої начальником депо № 3 МКП « Дніпропетровський електротранспорт» 10.03.2010 року, кондуктор громадського транспорту - наставник зобов*язаний проводити планові, а також раптові перевірки підзвітності. Кондуктор громадського транспорту - наставник має право складати на кондуктора громадського транспорту акт, в разі допущення порушення інструкції з будь-якого питання; перевіряти наявність квиткової продукції і грошової виручки згідно з діючою інструкцією та звіряти з обліковими даними ( а.с. 181 т.1 п.п.2.5, 3.1,3.2).

Згідно із Положенням депо № 3, затвердженого директором МКП «Дніпропетровський електротранспорт» від 17.03.2014 року, перед виїздом на лінію

( маршрут) матеріально- відповідальний працівник зобов*язаний особисто отримати в касі відділу збору виручки під звіт матеріальні цінності ( разові абониментські квитки) , кількість яких фіксується в квитково - обліковому листі. При наявності власних грошових коштів працівник зобов*язаний пред*явити їх білетному касиру, який робить запис в квитково- обліковому листі про суму особистих грошових коштів та завіряє своїм підписом. З метою забезпечення повноти збору виручки, контролем за наявністю квитків у пасажирів, якістю роботи, виключенням випадків привласнення грошових коштів працівниками періодично проводяться раптові перевірки наявності суми грошових коштів, відповідності суми реалізованих квитків, оформлення запису в квитково - обліковому листі ( а.с. 184,185 т.1).

Згідно із Посадовою інструкцією № 1 начальника депо № 3, затвердженою директором МКП «Дніпропетровський електротранспорт» від 16.01.2014 року, начальник депо № 3 має право застосовувати заходи дисциплінарного стягнення до працівників, порушуючих вимоги нормативних актів по охороні праці та Правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства( а.с. 186-189 т.1).

Відповідно до довіреності на а.с. 190 т.1 начальник депо № 3, ОСОБА_16, наділений повноваженнями вирішувати кадрові питання в межах своєї компетенції.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 41 КЗпП України трудовий договір за ініціативою власника або уповноваженого ними органу може бути розірваний в разі винних дій робітника, безпосередньо обслуговуючого грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підставу для утрати довір*я до нього з боку власника або уповноваженого ним органа.

Як зазначено у абзаці другому пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 09.11.1992 року з наступними змінами «Про практику розгляду судами трудових спорів», звільнення з підстав втрати довір*я ( п.2 ст. 41 КЗпП) суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності ( зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом тощо) , вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати довір*я до нього ( зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у справі № 6-1093 цс15.

Обставинами справи, що розглядається судом, встановлено, що позивач ОСОБА_7 працювала на посаді кондуктора громадського транспорту. З нею був укладений договір про повну матеріальну відповідальність. За результатами раптової перевірки від 11.07.2015 року встановлено, що у ОСОБА_7 при перевірці підзвітності виявлено 138 квитків, які не були враховані в квитково - обліковому листі, та надлишок грошових коштів у сумі 9,70 гривень..

За таких обставин суд приходить до висновку, що такі дії працівника дають підстави для втрати довір*я з боку керівника підприємства, а відповідно і для звільнення за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України.

Слід зазначити, що суд критично ставиться до тверджень представника позивача щодо відсутності підстав для звільнення ОСОБА_7 з вищезазначених підстав, оскільки вона не завдала матеріальної шкоди підприємству, а документи, складені за фактом перевірки, є сфабрикованими.

Зазначене не підтверджується з боку позивача належними та допустимими доказами, спростовується показами свідків, допитаних в судовому засіданні , які пояснили, що при них відбувалося перерахування вилучених у ОСОБА_7 в кабінеті відділу збору виручки грошових коштів та білетних квитків; свідок ОСОБА_9 підійшла пізніше, але самостійно перерахувала грошові кошти і білетні квитки; ОСОБА_7 при цьому ніяких зауважень не висловлювала, була засмучена. Підстав не довіряти зазначеним свідкам у суду не має.

Питання щодо заподіяння матеріальної шкоди ( або її відсутності в результаті порушення фінансової дисципліни ) відповідачу з боку позивача не є предметом цього позову, тому до уваги судом не приймається.

Суд також критично ставиться до показів свідка ОСОБА_15, яка зазначила про наявність у ОСОБА_7 11.07.2015 року, у вечорі, лише валідаторських талонів для роботи на маршруті № 12, які вона отримала раніше. Потім вона, ОСОБА_7, сказала, що їй передали талони на трамвайний маршрут № 17. Інших талонів у ОСОБА_7 не було.

По - перше, свідок ОСОБА_15 не була присутня при перевірці позивача і достовірно не може стверджувати зазначені обставини, по - друге, свідок є рідною сестрою ОСОБА_7 і , на думку суду, намагається таким чином підтримати позивача.

Відповідно до вимог статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу.

Як встановлено судом, Первинна профспілкова організація Всеукраїнської незалежної професійної спілки «Захист праці» на міському комунальному підприємстві «Дніпропетровський електротранспорт», членом якої є ОСОБА_7, на запит суду не дала згоду на звільнення ОСОБА_7В згідно з пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України ( а.с. 228,229 т.1).

З аналізу висновку цієї профспілкової організації вбачається, що встановлені під час перевірки 11.07.2015 року порушення фінансової дисципліни в боку позивача, зводяться до переоцінки фактичних обставин справи та визнання документів, які були складені в результаті цієї перевірки, сфабрикованими без достатніх на то підстав.

За таких обставин суд вважає не згоду профспілкового органу на звільнення позивача за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України таким, що не має юридичного значення, що відповідає положенню, яке міститься в пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів».

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що розірвання трудового договору відповідачем з позивачем на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України проведено незаконно.

Стаття 237-1 КЗпП передбачає відшкодування моральної шкоди робітникові в разі, якщо порушення його законних прав привели до моральних страждань.

Оскільки суд прийшов до висновку про недоведеність порушення трудових прав позивача з боку відповідача, підстави для відшкодування моральної шкоди також відсутні.

Суд відмовляє позивачеві у задоволені позовних вимог повністю.

Керуючись ст. ст.3,10, 11,60, 209, 213-215 ЦПК України , ст..ст. 41, 237-1 КЗпП України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 року з відповідними змінами «Про практику розгляду судами трудових спорів» суд -

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_7 у позовних вимогах до Міського комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт», треті особи Первинна профспілкова організація Всеукраїнської незалежної професійної спілки «Захист праці» на міському комунальному підприємстві «Дніпропетровський електротранспорт», Первинна профспілкова організація Міського комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя-- ОСОБА_17