Справа № 451/1156/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2016 року Кам'янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Бакай І. А.

секретаря Новосад І.В.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кам'янка-Бузька в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа орган опіки та піклування Радехівської районної державної адміністрації про усунення перешкод в користуванні та розпорядження власністю - будинком шляхом виселення та зняття з реєстрації,

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа орган опіки і піклування Радехівської районної державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю будинком в АДРЕСА_1, шляхом виселення та зняття з реєстрації. У підтвердження заявлених вимог покликаються на те, що вони є співвласниками будинку АДРЕСА_1. У даному будинку зареєстровані та проживають відповідачі - рідний брат ОСОБА_5 - ОСОБА_6, його дружина - ОСОБА_7, їхня дочка ОСОБА_2 та її малолітні діти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Відповідачі - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 вселились в будинок АДРЕСА_1 та зареєструвались за вказаною адресою за життя його попереднього власника ОСОБА_10 - матері ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_6 ОСОБА_6 вселився у спірний будинок як член сім"ї попереднього власника ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 заповіла будинок своєму сину ОСОБА_11 ОСОБА_5 отримав у приватну власність 1/12 будинку АДРЕСА_1, відповідно до вимог ст.1241 ЦК України про право на обов'язкову частку у спадщині (пенсіонер). ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 заповів свою частину в розмірі 11/12 даного будинку ОСОБА_11 Відповідачі не є членами сім"ї нових власників будинку - позивачів по справі, а тому підлягають виселенню з нього, згода на проживання в ньому попереднього власника будинку не дає підстав вважати, що при зміні власника, останній зобов'язаний надавати можливість таким особам користуватися його власністю. Добровільно відповідачі виселитись не бажають, чим чинять позивачам перешкоди у розпорядженні своїм майном.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, покликаючись на обставини, які викладені письмово у позовній заяві просив суд їх задовольнити та постановити рішення про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю будинком, шляхом виселення та знаття з реєстрації. Просить при вирішенні спору врахувати прийняту по даній справі Постанову Верховного Суду України від 05.11.2014 року з висловленою правовою позицією, яка є обов'язковою для виконання.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник позовні вимоги заперечили та пояснили, що відповідачі з 1989 року проживають у спірному будинку, вселились туди із згоди матері ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Будинок АДРЕСА_1 належав батькам сторін, однак проживаючи в ньому, всі члени сім'ї , в тому числі і вони приймали участь у його будівництві. Разом із ними в будинку також проживають діти ОСОБА_2- ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4. У даний час не можуть звільнити будинок, так як іншого житла у них немає. Відповідач зазначила, що у них у власності є земельна ділянка за адресою АДРЕСА_2, на якій проводиться будівництво будинку, однак на даний час проживання у будинку є неможливим, також зазначила, що у її матері є будинок в с. Дмитрів Радехівського району, однак такий для проживання непридатним і на даний час у зв'язку із складним матеріальним становищем вона не в стані провести ремонтні роботи. Зазначила, що вони протягом всього часу проживаючи за місцем реєстрації оплачують всі комунальні послуги, роблять поточні ремонти. Вважає, що відповідачі мають право на проживання у спірному житлі та просить у задоволенні позову відмовити.

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 у судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідачів.

Представник органу опіки і піклування Радехівської районної державної адміністрації Бойко О.І. позовні вимоги щодо виселення малолітній дітей заперечила та в судовому засіданні пояснила, що комісія з питань захисту прав дитини Радехівської районної державної адміністрації 18.09.2013 року розглянула питання щодо дачі згоди на виселення малолітніх та відповідно до статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб та безпритульних дітей», ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», з метою забезпечення збереження житлових прав дітей та попередження винищення дитячої безпритульності, з врахування свого попереднього рішення від 5.10.2010 року, прийшла до висновку про відмову у наданні згоди на виселення малолітніх дітей ОСОБА_8, ОСОБА_9, оскільки таке виселення буде суперечити чинному законодавству та обмежувати охоронювані законом інтереси дітей.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Рішення Радехівського районного суду Львівської області від 2 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11 березня 2014 року по даній цивільній справі в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 квітня 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою позивачів відмовлено.

Постановою Верховного Суду України від 05.11.2014року ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 квітня 2014 року скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 лютого 2014 року рішення Радехівського районного суду Львівської області від 2 грудня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 11 березня 2014 скасовано та справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

При винесенні вищезгаданої постанови від 05.11.2014 року ( справа № 6-158 цс 14) Верховний Суд України висловив правову позицію, згідно якої відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

Співвласниками спірного будинку є ОСОБА_4, якому належить на праві приватної власності належить 11/12 частин та ОСОБА_5, якому на праві приватної власності належить 1/12 частина, що підтверджується витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17298715 від 09.01.2008 року та №36412815 від 26.11.2012 року.

ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 проживають у спірному будинку з дозволу попереднього власника ОСОБА_10, як члени її сім"ї. На вселення до ОСОБА_2 її неповнолітніх дітей - ОСОБА_8 та в подальшому - ОСОБА_9 згідно закону згоди власника не потрібно.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1.

Таким чином, припинення права власності ОСОБА_10 і відсутність відповідного договору з новими власниками - позивачами по справі припиняє і право членів сім'ї ОСОБА_10 - відповідачів по справі на користування цим житлом, а відтак наведене дає підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.3,10,11,60,212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_4, ОСОБА_5 у користуванні та розпорядженні належним їм на праві приватної власності будинком АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 разом з дітьми ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з будинку АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 разом з дітьми ОСОБА_8 та ОСОБА_9 знятися з реєстрації за адресою:АДРЕСА_1.

На рішення може бути подана апеляційна скарга апеляційному суду Львівської області через Кам'янка-Бузький районний суд Львівської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий:

Оригінал рішення.