Справа №592/9645/13-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Труханова Л. М.
Номер провадження 22-ц/788/1297/16 Суддя-доповідач - Дубровна В. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Сибільової Л. О. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 08 червня 2016 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Виконавчий комітет Сумської міської ради,

про звернення стягнення на предмет іпотеки

та за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа - ОСОБА_3,

про визнання договору іпотеки недійсним,

в с т а н о в и л а:

16 вересня 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, який неодноразово уточняло та остаточно зменшивши, просило в рахунок погашення заборгованості за кредитною угодою № 188/Р-07 від 17 серпня 2007 року та договором про надання траншу № 188/Р-07-01 від 21 серпня 2007 року, перед ПАТ КБ «ПриватБанк» в загальному розмірі 120 288,01 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу Національного банку України на дату розрахунку складає 961 101,19 грн., з яких: 40 309,75 доларів США - заборгованість за кредитом; 47 784,21 доларів США - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 32 194,05 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру загальною площею 56,07 кв.м, житловою площею 31,60 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та яка належить на праві власності ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28 квітня 2000 року, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки від 17 серпня 2007 року) ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою -покупцем, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, з визначеною сторонами вартістю предмета іпотеки в сумі 143 925 грн. 00 коп. і яка має бути початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Свої вимоги мотивувало тим, що 17 серпня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладена кредитна угода № 188/Р-07 та договір про надання траншу №188/Р-07-01 від 21 серпня 2007 pоку, за умовами яких відповідачубули надані кредитні кошти у вигляді траншу в розмірі 50 000 доларів США на споживчі цілі зі строком користування до 16 серпня 2012 року, а відповідач зобов'язалася повернути кредитні кошти та сплатити відсотки у розмірі 16% за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитною угодою та договором про надання траншу. Погашення траншу (кредиту) повинно здійснюватись згідно графіку, зазначеному в додатку № 1, який є невід'ємною частиною договору. Сторони дійшли згоди, що при порушенні зобов'язань із погашення кредиту, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 32,00% річних, розрахованих від суми залишку непогашеної в строк заборгованості за кредитом (п. 4.3 кредитної угоди); за порушення термінів оплати відсотків та повернення кредиту передбачений обов'язок сплатити пеню в розмірі 0,2 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня (п.6.1 кредитної угоди); при порушенні відповідачем строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених угодою більш ніж на 120 днів, відповідач зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову (п. 6.6 кредитної угоди). В порушення умов договору відповідач свої зобов'язання виконала частково, у зв'язку з чим станом на 03 вересня 2013 року виникла заборгованість у сумі 120 288,01 доларів США, яка складається з наступного: 40 309,75 доларів США - заборгованість за кредитом; 47784,21 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 32194,05 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитною угодою та договором про надання траншу 17 серпня 2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5,ОСОБА_6 уклали договір іпотеки за умовами якого вказані відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру загальною площею 56,07 кв.м, житловою площею 31,60 кв.м, яка розташована за адресою: м. Суми, АДРЕСА_1. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки складає 143 925 грн.

Не погодившись із заявленим позовом 18 грудня 2013 року відповідачі за первісним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 звернулися до ПАТ КБ «ПриватБанк» із зустрічним позовом, який остаточно уточнивши, просили визнати недійсним договір іпотеки від 17 серпня 2007 року, укладений між ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ПАТ КБ «ПриватБанк». Свої вимоги мотивували тим, що договір іпотеки нібито мав забезпечити виконання зобов'язань за кредитною угодою №188/р-07 від 17 серпня 2007 року, що передбачено п.3 договору, однак п.7 кредитної угоди передбачено, що угода в частині п.п. 4.5 набирає чинності з моменту підписання, а в інших частинах - з моменту укладання договорів про видачу траншів і надання позичальником розрахункових документів на використання кредиту в межах зазначених в них сум і діє до повного виконання зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплати відсотків, неустойки за цією угодою і договором про видачу траншу. Також вказували, що п. 3 договору, яким передбачалось забезпечення кредиту, не набрав чинності в момент підписання кредитної угоди, а договору про видачу траншу 17 серпня 2007 року не існувало, він був укладений 21 серпня 2007 року. Кредитний договір від 17 серпня 2007 року, набрав чинності лише 21 серпня 2007 року, тож договір іпотеки не мав бути укладений раніше ніж набере чинності кредитний договір. Крім того, спірна квартира використовується як постійне місце проживання ОСОБА_6 Зазначали, що чинним законодавством встановлено, що іпотекою забезпечуються виключно реально існуючі зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору , що набрав чинності. Тобто , якщо кредитне зобов'язання взагалі не виникає, тоді в цьому випадку немає чого забезпечувати, тому не виникає ніякої можливості укладання будь-яких акцесорних зобов'язань. Тобто, нечинний договір забезпеченню не підлягає. Про порушення свого права їм стало відомо лише після того, як вони отримали первісний позов разом з додатками. Під час укладання договору іпотеки від 17 серпня 2007 року їх ознайомили лише з кредитною угодою від 17 серпня 2007року і знати про те, що договір про надання траншу буде укладений 21 серпня 2007 року, а не 17 серпня 2007 року, вони не могли, а отже і знати про те, що кредитна угода не була чинною.

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 08 червня 2016 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору іпотеки задоволений.

Визнано недійсним договір іпотеки б/н від 17 серпня 2007 року, укладений між ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ПАТ КБ «ПриватБанк», посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 4521.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким первісний позов про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову про визнання недійсним договору іпотеки відмовити, а також на відповідачів за первісним позовом покласти судові витрати у справі.

При цьому зазначає, що оскільки договір іпотеки укладений 17 березня 2007 року, а кредитні кошти отримано 21 березня 2007 року, то договором іпотеки забезпечено задоволення вимоги, яка виникла в майбутньому (через три дні) на підставі договору, що набрав чинності. Вважає, що суд помилково дійшов висновку, що договір іпотеки не може забезпечувати договір, котрий не набув чинності. Всі операції за кредитним договором, а також те, як саме нараховувались заборгованість, проценти та санкції чітко відображені в розрахунку заборгованості, що не було проаналізовано судом першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_9, які проти скарги заперечують, вважають рішення суду законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що зустрічний позов про визнання договору іпотеки від 17 серпня 2007 року № б/н підлягає задоволенню тому, що на момент підписання іпотечного договору не був укладений кредитний договір, оскільки кошти за ним передані не були, що є підставою для визнання іпотечного договору недійсним. А оскільки вимоги за первісним позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки залежать від результату вимог щодо визнання недійсним договору іпотеки, то у задоволенні первісного позову слід відмовити.

Однак з таким висновком суду в повному обсязі погодитись неможливо.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначених вимог суд першої інстанції не дотримався.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 17 серпня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладена кредитна угода № 188/Р-07 та договір про надання траншу №188/Р-07-01 від 21 серпня 2007 pоку, за умовами яких ОСОБА_3 надані кредитні кошти у вигляді траншу в розмірі 50 000 доларів США на споживчі цілі зі строком користування до 16 серпня 2012 року, а відповідач зобов'язалася повернути кредитні кошти та сплатити відсотки в розмірі 16% за користування кредитом в строки та в порядку, встановлених кредитною угодою та договором про надання траншу (а.с.18-28).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитною угодою та договором про надання траншу 17 серпня 2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 уклали договір іпотеки, за умовами якого вказані відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру загальною площею 56,07 кв.м., житловою площею 31,60 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Майно належить ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, від 28 квітня 2000 року. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 143 925 грн. 00 коп.(а.с. 159-161).

ОСОБА_3 свої зобов'язання виконала частково, у зв'язку з чим станом на 03 вересня 2013 року виникла заборгованість у сумі 120 288,01 доларів США, з яких: 40309,75 доларів США - заборгованість за кредитом; 47 784,21 доларів США - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 32 194,05 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Розрахунок заборгованості наданий суду і не оспорювався сторонами (а.с. 10-13).

Договір іпотеки укладався з метою забезпечити виконання зобов'язань за кредитною угодою №188/р-07 від 17 серпня 2013 року, що передбачено п.3 даного договору.

В свою чергу п.7 кредитної угоди обумовлено, що угода в частині п.4.5 набирає чинності з моменту підписання. А в інших частинах - з моменту укладання договорів про видачу траншів і надання Позичальником розрахункових документів на використання кредиту в межах зазначених в них сум і діє до повного виконання зобов'язання Позичальника по поверненню кредиту, сплати відсотків, неустойки за цією угодою і договором про видачу траншу.

Договір траншу був укладений 21 серпня 2013 року і саме цим договором вже обумовлювався порядок розрахунків по кредиту, сформований графік погашення заборгованості, сплата відсотків по даному кредиту та відповідно набирають чинності положення основної кредитної угоди.

Відповідно до ст. 573 ЦК України заставою може бути забезпечено вимогу, яка може виникнути в майбутньому.

У ст. 575 ЦК України іпотеку визначено як один із видів застави.

За ч. 4 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку», яким регулюються іпотечні правовідносини, іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності.

Згідно з ч. 2 ст. 7 цього Закону в разі якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання.

У п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону визначено істотні умови, які повинен містити договір іпотеки, якими є, зокрема, зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання.

Отже, чинним законодавством установлено, що іпотекою забезпечуються виключно реально існуючі зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. З огляду на викладене, не можливо погодитись з висновком суду про те, що іпотекою забезпечуються виключно реальні зобов'язання та з обґрунтуванням позовних вимог про визнання недійсним договору іпотеки.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

За ст. 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Враховуючи вимоги зазначеного закону та наявність заборгованості за кредитним договором, маються підстави для задоволення позовних вимог банку про звернення стягнення на предмет іпотеки.

До апеляційного суду наданий звіт про оцінку іпотечної квартири від 05 жовтня 2016 року, згідно якого ринкова вартість квартири становить 380 000 грн. 00 коп.

Суд вважає, що саме цю вартість необхідно вважати за початкову вартість предмета іпотеки.

Згідно з Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України» від 03 червня 2016 року, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Матеріали справи свідчать про те, що іпотечна квартира використовується як постійне місце проживання відповідача ОСОБА_6, в нього відсутнє інше нерухоме житлове майно, загальна площа квартири не перевищує 140 кв. метрів, а тому суд вважає за необхідне відстрочити виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України»

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

З урахуванням положень статті 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 7 493 грн. 96 коп., по 1873 грн. 49 коп. з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.1,2,3,4, ч.2, ч.3, 313, 314 ч.2, 316 ЦПК України, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Скасувати рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 08 червня 2016 року.

Ухвалити нове рішення.

Задовольнити позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк».

В рахунок погашення заборгованості за кредитною угодою № 188/Р-07 від 17 серпня 2007 року та договором про надання траншу № 188/Р-07-01 від 21 серпня 2007 року в загальному розмірі 120 288,01 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу Національного банку України на дату розрахунку складає 961 101,19 грн., з яких: 40 309,75 доларів США - заборгованість за кредитом; 47 784,21 доларів США - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 32 194,05 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру загальною площею 56,07 кв.м, житловою площею 31,60 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та яка належить на праві власності ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28 квітня 2000 року, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки від 17 серпня 2007 року) ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою -покупцем, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах,підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, з визначеною вартістю предмета іпотеки в сумі 359 000 грн. 00 коп., яка має бути початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відстрочити виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України», наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року №1304-V11.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа - ОСОБА_3 про визнання договору іпотеки недійсним.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у справ: з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) у сумі 1873 грн.49 коп., з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) у сумі 1873 грн.49 коп., з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) у сумі 1873 грн.49 коп., з ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) у сумі 1873 грн.49 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -