Справа № 465/795/15 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 22-ц/783/663/16 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів: Кабаля І.І., Шумської Н.Л.

з участю секретаря Фейір К.О.

та з участю представника ТзОВ «Ромзен» Курницького Р.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ТзОВ «Ромзен» на рішення Франківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ТзОВ «Ромзен» про стягнення заробітної плати, -

встановила:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення сум, належних при звільненні у розмірі 1500 грн. Свої вимоги мотивувала тим, що з 12.09.2014 року по 29.10.2014 року працювала у відповідача на посаді продавця-касира у магазині «Baker-Market», що за адресою: м. Львів, вул. Наукова, 29а. Розмір її заробітної плати за місяць складав 2500,00 грн. З 12 вересня 2014 року по 30 вересня 2014 року їй було виплачено 1400,00 грн., а з жовтня 2014 року по 01 листопада 2014 року - 1000,00 грн. Після чого її було звільнено з цієї посади. В останній день роботи, 29.10.2014 року роботодавець повинен був її письмово повідомити про нараховані суми, повністю розрахуватися із нею, а також вручити заповнену трудову книжку, але цього не зробив. 08.12.2014 року вона звернулась з письмовою заявою до відповідача ТзОВ «Ромзен» про виплату боргу по заробітній платі, видачу заповненої трудової книжки та довідки про заробітну плату, однак відповіді не отримала. У зв'язку з наведеним просила позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено.

Стягнуто з ТзОВ «Ромзен» на користь ОСОБА_4 недоплачену заробітну плату в сумі 1500,00 грн.

Стягнуто з ТзОВ «Ромзен» судовий збір у сумі 487,20 грн. в дохід держави.

Рішення суду оскаржило ТзОВ «Ромзен».

В апеляційній скарзі покликається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що ОСОБА_4 ніколи не працювала в ТзОВ «Ромзен» на посаді продавця-касира у магазині «Baker-Market», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Наукова, 29а, не укладала трудовий договір з власником. Доводи позивача про те, що вона отримувала зарплату і займала посаду продавця-касира є голослівними. Вказує, що суд першої інстанції необгрунтовано прийшов до висновку про те, що між ТзОВ «Ромзен» та ОСОБА_4 склалися трудові відносини на основі усної угоди, а відсутність письмового трудового договору не може свідчити про відсутність трудових відносин. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

ОСОБА_4 у судове засідання не з»явилася, хоча належним чином про час і місце розгляду справи була повідомлена (а.с. 93), про причини неявки суд не повідомила та з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталася, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити з таких підстав.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.

Задовольняючи позов, районний суд виходив із встановленого факту перебування ОСОБА_4 у трудових відносинах з відповідачем з 12.09.2014 року по 29.10.2014 року за усною домовленістю з керівництвом ТОВ «Ромзен», оскільки позивачка була допущена до роботи, виконувала обов»язки продавця-касира у магазині «Baker-Market», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Наукова, 29а. Згідно домовленості її заробітна плата становила 2 500,00 грн.

При цьому суд виходив з того, що відсутність письмового трудового договору не може свідчити про відсутність трудових відносин, т.я. трудова угода може бути укладена і в усній формі.

Проте повністю з такими висновками суду погодитися не можна з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно із ст. 57,58,59,60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними та допустимими. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ст. 24 КЗпП України передбачає, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» згідно зі ст. 24 КЗпП України укладення трудового договору оформляється наказом або розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилася за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу.

Районним судом установлено відсутність наказу чи розпорядження ТзОВ «Ромзен» про зарахування ОСОБА_4 на роботу.

Позивачкою належними та допустимими засобами доказування не доведено факт допуску її до роботи з відома власника або уповноваженого ним органу.

Наданий позивачкою витяг з інтернету від 22.06.2015 року є оголошенням торгової мережі магазинів - міні пекарень «Baker-Market» про запрошення на роботу (а.с.51) не підтверджує той факт, що позивачка перебувала у трудових відносинах з ТзОВ «Ромзен».

Показання свідка ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_4 працювала з 12.09.2014 року по 29.10.2014 року у магазині «Baker-Market» за адресою м. Львів, вул. Наукова, 29а продавцем-касиром, за що отримувала зарплату, не є належним доказом наявності трудових відносин між сторонами, оскільки не доведено факт допуску позивачки до роботи особою, яка володіє правом прийому і звільнення працівника, чи з відома такої особи.

За таких обставин, рішення районного в силу вимог п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України залишатися в законній силі не може і підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, ч.2 ст.314, ст.316, ст.317 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ромзен» задовольнити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 29.09.2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ромзен» про стягнення заробітної плати відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий М.М. Шандра

Судді: І.І.Кабаль

Н.Л. Шумська