Справа № 645/862/16-ц
Провадження № 2/645/1108/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2016 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Шарка О.П., секретаря судових засідань - Христенко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом ОСОБА_3, в якому просить суд здійснити поділ спільного майна подружжя, визнавши за ним та відповідачкою право власності по ? частині у квартирі АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що він з відповідачкою перебували узареєстрованому шлюбі з 06.12.2006 року. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.11.2015 року, шлюб між ними розірваний, в судовому порядку встановлено, що шлюбні стосунки між нами припинені, вони разом не проживаємо, спільного господарства не ведуть. У листопаді 2013 р., тобто в період шлюбу до моменту його розірвання, за спільні кошти ними на підставі договору купівлі-продажу набуто спірне майно - квартира АДРЕСА_1, яка є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто ОСОБА_2, власністю та власністю його колишньої дружини - ОСОБА_4. Після розірвання шлюбу позивач змушений був виїхати із спірної квартири і знімати житло. При вирішенні спору позивач просить суд врахувати, іншого житла для проживання, крім того, яким він тимчасово користуюся на праві оренди, він не має.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі просила їх задовольнити, надала суду пояснення аналогічні викладеним вище, також наполягала на стягненні з відповідачки суму судового збору, виходячи з вартості квартири.

У судовому засіданні відповідач проти задоволення позову не заперечувала, однак заперечувала проти стягнення з неї судового збору, оскільки вона не може його сплатити через скрутне матеріальне становище.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, яг беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.

У ході судового розгляду встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 08.12.2006 року, зареєстрованому 08.12.2006 року у відділі РАЦС Орджонікідзевського районного управління юстиції м.Харкова.

Рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 17 листопада 2015 року шлюб між сторонами було розірвано.

В період шлюбу 28.10.2013 року ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Гібадуловою Л.А., придбано квартиру АДРЕСА_1.

Сторони в судовому засіданні підтвердили той факт, що спірна квартира є їх спільною сумісною власністю.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності.

За таких обставин позовні вимоги в частині визнання за позивачем ОСОБА_2 права власності на ? частину у квартирі АДРЕСА_1 підлягають задоволенню.

Позовні вимоги в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на ? частину у квартирі АДРЕСА_1 задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

ОСОБА_4 не зверталася до суду вимогою про визнання за нею права власності на іншу частину зазначеної квартири.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, які передбачають, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

У відповідності до п.п.1 п.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674УІ від 08 липня 2011 року із змінами та доповненнями за подання до суду позовної заяви майнового характеру встановлюється ставка судового збору - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що на момент подання позовної заяви складає 551 грн. 20 коп. та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (6890 гривні).

Як вбачається з договору купівлі-продажу спірної квартири її вартість складає 311 727 гривень.

Враховуючи, що судом позов задоволено частково, сума судового збору, пропорційно від задоволених вимог складає1558 гривень 50 копійок., які підлягають стягненню з відповідача: 551 грн. 21 коп., сплачені позивачем при подачі позовної заяви - на користь позивача, 1007 грн. 29 коп. - на користь держави.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму ВС України N 2 від 12.06.2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визначення при відкритті провадження у справі судового збору в розмірі меншому, ніж передбачено законом, недоплачена сума стягується в дохід держави з позивача при відмові від позову, а при задоволенні позову - з відповідача.

Керуючись ст.ст. 60, 61, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 358, 364 ЦК України, ст.ст. 10-11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину у квартирі АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 551 грн. 21 коп. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня двадцять одна копійка) сплачений судовий збір при поданні позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави суму недоплаченого судового збору у сумі 1007 грн. 29 коп. (тисяча сім гривень двадцять дев'ять копійок).

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами , які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано , набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Надруковано в нарадчій кімнаті.

СУДДЯ: