У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Васильченка О. В. ,

при секретарі - Хомутовській О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, ОСОБА_2 за участю третіх осіб - Департаменту земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві про визнання недійсними рішення і державного акту та визнання права спільної часткової власності,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, ОСОБА_2, за участю третіх осіб - Департаменту земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві про визнання недійсними рішення і державного акту та визнання права спільної часткової власності.

ОСОБА_1 та його представник, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, повторно не з'явилися в судові засідання, що відбулись 25.02.2016р. та 16.03.2016р. (т. 3 а.с. 113, 122).

Заяв про розгляд справи за відсутності позивача чи його представника до суду не надходило.

У судовому засіданні представники відповідача та третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4 проти залишення позовної заяви без розгляду заперечували, посилаючись на те, що позивач в черговий раз зловживаючи своїми процесуальними правами, оскаржить рішення суду до апеляційного інстанції з метою затягування розгляду справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд, залишає позовну заяву без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

При цьому слід звернути увагу на те, що законодавець вказав суду на те, що позовна заява залишається без розгляду у разі повторної неявки позивача в судове засідання, НЕЗАЛЕЖНО від наявності поважних чи неповажних причин.

Крім того, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальним правами та неухильно виконувати свої процесуальні обов'язки.

Судом враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави-учасниці Ради Європи зобов'язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету. Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що справа розглядається починаючи з 02 вересня 2011 року, позивач та його представник повторно не з'явилися у судове засідання, не направили до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за можливе залишити позов без розгляду.

Особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно (ч. 2 ст. 207 ЦПК України).

На підставі ст.ст. 207, 210 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Київської міської ради, ОСОБА_2 за участю третіх осіб - Департаменту земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві про визнання недійсними рішення і державного акту та визнання права спільної часткової власності, залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяО. В. Васильченко