Ухвала іменем україни
18 березня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Умнова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 березня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 21 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Полтавське міське управління земельних ресурсів і земельного кадастру виконавчого комітету Полтавської міської ради, про визнання права власності на земельну ділянку, -

в с т а н о в и в :

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом, вимоги якого уточнила в ході розгляду справи, просила визнати за ОСОБА_4 право власності на ј частини земельної ділянки площею 877 кв. м, що складає 219,25 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1.

Позов мотивовано тим, що вона та відповідачі є власниками будинку АДРЕСА_1, кожному із співвласників належить по ј частини. Право власності на ј частини будинку ОСОБА_4 набула на підставі договору купівлі-продажу від 16 листопада 2005 року, укладеного між нею та ОСОБА_9 На момент укладення зазначеного договору спірна земельна ділянка була приватизована усіма співвласниками: ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9 Позивач вважає, що при оформленні договору купівлі-продажу допущена помилка та вказано, що будинок і надвірні будівлі розташовані на земельній ділянці, норма якої не встановлена, при цьому на момент укладення цього договору земельна ділянка була приватизована. Зазначає, що придбання нею у ОСОБА_9 ј частини домоволодіння та земельної ділянки підтверджується розпискою останньої від 22 вересня 2013 року. Звернувшись до Полтавського міського управління земельних ресурсів і земельного кадастру з приводу оформлення прав власності на земельну ділянку, позивач отримала відмову. Позивач не може оформити право власності на ј частини спірної земельної ділянки, оскільки ОСОБА_9 померла 12 березня 2014 року.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 18 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 21 грудня 2015 року, позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на ј частини земельної ділянки площею 877 кв. м, що складає 219,25 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1.

Представник ОСОБА_2, не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши подані заявником матеріали вважаю, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності. Обставини, на які посилається заявник не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення місцевого суду. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для скасування рішення місцевого суду.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 16 листопада 2005 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу ј частини житлового будинку АДРЕСА_1, розташованого на земельній ділянці, норма якої не встановлена.

Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку від 15 червня 2005 року земельна ділянка житлової та громадської забудови (для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель) площею 877 кв. м по АДРЕСА_1 на підставі рішення Октябрської районної у м. Полтаві ради від 8 лютого 2005 року № 50 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_7

Задовольняючи позовні вимоги, керуючись положеннями ст. ст. 120, 125 ЗК України, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що при укладенні договору купівлі-продажу частини домоволодіння до позивача перейшло і право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята її частиною житлового будинку і надвірних будівель, оскільки на момент укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_9 була власником земельної ділянки.

Висновки судів узгоджуються з правовою позицією висловленою в постанові Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення місцевого суду, виконавши вимоги ч. 4 ст. 338 ЦПК України про те, що висновки і мотиви, з яких скасовано рішення є обов'язковими для суду при новому розгляді справи, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності на ј частини земельної ділянки.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних рішень.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при вирішенні даної справи місцевим та апеляційним судами не вбачається.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 березня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 21 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Полтавське міське управління земельних ресурсів і земельного кадастру виконавчого комітету Полтавської міської ради, про визнання права власності на земельну ділянку.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Умнова