Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/255/16Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Черненко В. В.
УХВАЛА

іменем України

09.03.2016 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Черненко В.В.

суддів: Чорнобривець О.С., Потапенка В.І.

за участю секретаря: Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 01.12.2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Олександрівської селищної ради Олександрівського району Кіровоградської області, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про скасування рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася у суд з позовом до Олександрівської селищної ради Олександрівського району Кіровоградської області про скасування рішення Олександрівської селищної ради Олександрівського району Кіровоградської області №852 від 18.10.2013 року.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2А зазначила, що 29.01.2008 року між нею та Олександрівською селищною радою Олександрівського району укладено на підставі рішення № 134 від 20.10.2006р. договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться за адресою вул. Леніна, 31 смт. Олександрівка Олександрівського району Кіровоградської області, загальною площею 1 452,2 кв.м.

Згідно додатку до угоди про розподіл земельної ділянки від 03.10.2008 року вхід на її земельну ділянку був зі сторони вул. Леніна, що забезпечувало нормальний доступ до використання земельної ділянки та встановлення воріт з розміщенням рекламних засобів.

ОСОБА_2 зазначила, що рішенням від 18.10.2013р. № 852 Олександрівської селищної ради «Про затвердження проекту землеустрою та передачу в оренду ОСОБА_3 земельної ділянки по вул. Леніна в смт. Олександрівка», було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_3 терміном на пять років для будівництва та обслуговування будівлі торгівлі.

Межі земельної ділянки, які надані в оренду ОСОБА_3 не були погоджені з нею, так як її земельна ділянка межує із земельною ділянкою ОСОБА_3,

В подальшому ОСОБА_3 незаконним способом був побудований капітально та встановлений торгівельний кіоск, що закрив доступ до її земельної ділянки.

ОСОБА_2 зазначила, що вона протягом декількох років подавала до Олександрівської селищної ради клопотання про виділення їй земельної ділянки для облаштування входу до ділянки, яку вона орендує, однак їй безпідставно відмовляли.

Олександрівська селищна рада всупереч умовам договору оренди щодо надання їй безперешкодного доступу до її земельної ділянки з вул. Леніна, як і зазначено у договорі оренди, надала в оренду земельну ділянку ОСОБА_7, яка мала бути входом до її земельної ділянки.

ОСОБА_2 зазначила, що Олександрівська селищна рада виносячи рішення №852 від 18.10.2013 року порушила правові засади оренди земельних ділянок визначені ст..2 ЗУ «Про оренду землі». Просила суд скасувати рішення Олександрівської селищної ради від 18.10.2013р. №852.

Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 18.08.2015 року залучено до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_3.

Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 28.10.2015 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6

Рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 01.12.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в звязку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку , встановленого цим Кодексом , звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів .

Відповідно до статті 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя , суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб , державні та суспільні інтереси у спосіб , визначений законами України.

Відповідно до статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав , свобод чи інтересів, що виникають із цивільних , житлових, земельних,сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З матеріалів справи вбачається , що відповідно до рішення №134 від 20.10.2006 року «Про затвердження проекту землеустрою та передачу в оренду земельної ділянки приватному підприємцю гр. ОСОБА_2А.» ( а.с. 110), затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною прощею 1451.2 кв.м, в тому числі: 1451.2 кв.м землі, які використовуються в комерційних цілях, і знаходяться смт. Олександрівка, вул. Леніна, 31, та вирішено питання відносно укладення договору оренди землі строком на 10 років з приватним підприємцем ОСОБА_2 під розміщення магазину за рахунок земель промисловості, транспорту, звязку та іншого призначення селищної рад.

Рішенням від 18.10.2013р. № 852 Олександрівської селищної ради «Про затвердження проекту землеустрою та передачу в оренду ОСОБА_3 земельної ділянки по вул. Леніна в смт. Олександрівка», було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_3 терміном на пять років для будівництва та обслуговування будівлі торгівлі по вулиці Леніна (між магазинами «Мрія» та «Айболит» в смт. Олександрівка та передано ОСОБА_3 в оренду ділянку по вулиці Леніна терміном на пять років для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертається у суд з позовом до Олександрівської селищної ради Олександрівського району Кіровоградської області з позовною вимогою про скасування рішення Олександрівської селищної ради Олександрівського району Кіровоградської області №852 від 18.10.2013 року, мотивуючи позовні вимоги тим, що зазначене рішення порушує права позивача у користуванні земельною ділянкою якою той користується відповідно до договору оренди землі від 29.01.2008 року укладеного між Олександрівською селищною радою в особі голови ОСОБА_8 та приватним підприємцем ОСОБА_2.

Під час розгляду справи по суті ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 18.08.2015 року залучено до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_3.

Встановлені обставини свідчать , що позивач звертається у суд з позовною вимогою яка складається з однієї вимоги -скасування рішення Олександрівської селищної ради Олександрівського району Кіровоградської області №852 від 18.10.2013 року, оскільки зазначеним рішенням, на думку позивача, порушені його права по користуванні земельною ділянкою яка перебуває у нього в оренді.

Позовні вимоги до ОСОБА_3 позивачем не заявляється.

За приписами частини першої статті 55 , частини 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судочинство здійснюється Конституційним Судом України та судами загальної юрисдикції.

Пленум Вищого адміністративного Суду України в Постанові №8 від 20.05.2013 року зазначив , що за змістом частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України від 6 липня 2005 року (далі КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового рішення.

Діюче законодавство не містить визначення терміна «публічно-правовий спір». Для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічний правовий зміст(характер). Для зясування характеру спору суди повинні враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір . Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічно та приватне.

Вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового , суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема , зо змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно - правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт,який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства , у тому числі на виконання делегованих повноважень. Суди повинні звернути увагу на те , що спір набуває ознак публічно - правового за умов не лише наявності серед субєктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним(ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

З аналізу норм статті 26 Закону №280/97-ВР, статті 6 Закону Украйни від 9 квітня 1999 року №586-XIV «Про місцеві державні адміністрації», частини першої статті 116 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року №2768 ІІІ випливає, управління та розпорядження державним і комунальним майном є організаційно-правовою діяльністю субєктів владних повноважень органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які здійснюють її шляхом прийняття актів з дотриманням встановленої процедури.

Відповідно до положень статей 13,14 Конституції України, статей 177,181,324. Глави 30 Цивільного Кодексу України від 16.01.2003 року , статті 148 Господарського кодексу України від 16.01.2003 року власниками землі є держава, ОСОБА_9 Крим та територіальні громади. Конституційний Суд України в Рішенні від 1.квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в» . « г» статті 12 Земельного кодексу України1 частини першої статті 17 КАС України вирішив, що органи місцевого самоврядування у земельних відносинах з громадянами та юридичними особами, в тому числі щодо вирішення питань розпорядження, передачі у власність, у користування земельних ділянок, а також їх вилучення , виступають виключно як субєкти владних повноважень.

Земельні спори фізичних осіб чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як субєктом владних повноважень , повязані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності , належать до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Відповідно до статті 69 Закону України від 16.10.1996 року «Про Конституційний Суд України» рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обовязковими до виконання.

Колегія суддів приймаючи до уваги встановлені обставини дійшла висновку, що даний спір має ознаки публічно правового, оскільки Олександрівська селищна рада, яка є органом місцевого самоврядування, своїм рішенням вирішила питання в частині земельних правовідносин з громадянином, зокрема в частині передачі у користування земельної ділянки і виступала виключно як субєкт владних повноважень.

Позивач оскаржує рішення селищної ради саме в частині передачі ОСОБА_3 земельної ділянки в оренду.

Суд першої інстанції при розгляді справи не звернув уваги на зазначені обставини і помилково розглянув справу в порядку цивільного судочинства .

Відповідно до статті 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі з підстав визначених статтею 205 ЦПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі , якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Розяснити ОСОБА_2 право на звернення з зазначеним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Керуючись ст. ст. 205 , 206, 303, 304, 307, 310, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 01.12.2015 року скасувати . Провадження у справі а позовом ОСОБА_2 до Олександрівської селищної ради Олександрівського району Кіровоградської області, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про скасування рішення - закрити.

Розяснити ОСОБА_2 право на звернення з зазначеним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: