Заводський районний суд м. Миколаєва
Справа№487/4610/16-ц
Провадження №2/487/2366/16
У Х В А Л А

іменем України

24.10.2016 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі

головуючого судді Разумовської О.Г.,

при секретарі Кожині В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Державної міграційної служби в Миколаївській області, ОСОБА_3 міської ради, Виконкому ОСОБА_3 міської ради про захист житлових прав мешканця гуртожитку та встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

16.09.2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 Державної міграційної служби в Миколаївській області, ОСОБА_3 міської ради, Виконкому ОСОБА_3 міської ради про захист житлових прав мешканця гуртожитку та встановлення факту, що має юридичне значення.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 Державної міграційної служби в Миколаївській області заявила клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання тимчасової реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою м. Миколаїв, вул. Київська, 2 незаконною та постійною.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_4 заперечували проти задоволення клопотання, просили відмовити у задоволенні клопотання.

Представник відповідачів ОСОБА_3 міської ради та Виконкому ОСОБА_3 міської ради в судовому засідання не заперечував проти задоволення клопотання.

Суд, вислухав пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що клопотання представника ОСОБА_2 Державної міграційної служби в Миколаївській області про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання тимчасової реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою м. Миколаїв, вул. Київська, 2 незаконною та постійною підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до статті 16 ЦПК України не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною другою статті 118 ЦПК України позивач має право обєднати в одній позовній заяві кілька вимог, повязаних між собою.

Відповідно до розяснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або Господарським процесуальним кодексом України (далі ГПК України) (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 цієї постанови розяснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути обєднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно повязані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке обєднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову.

Не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Отже, у вказаній справі суд помилково прийняв до розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Державної міграційної служби в Миколаївській області про визнання тимчасової реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою м. Миколаїв, вул. Київська, 2 незаконною та постійною, оскільки позивач стверджує, що тимчасова реєстрація місця проживання була здійснена управлінням Державного департаменту у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб в Миколаївській області з порушенням законодавства. А правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень управлінських функцій відносяться до юрисдикції адміністративних судів згідно ст. 17 КАС.

За таких обставин відповідно до п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Державної міграційної служби в Миколаївській області про визнання тимчасової реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою м. Миколаїв, вул. Київська, 2 незаконною та постійною підлягають закриттю провадження у справі в цій частині.

Керуючись ч.1 п.1 ст. 205 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання представника ОСОБА_2 Державної міграційної служби в Миколаївській області задовольнити.

Провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Державної міграційної служби в Миколаївській області про визнання тимчасової реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою м. Миколаїв, вул. Київська, 2 незаконною та постійною закрити.

Розяснити позивачу, що він може звернутися із захистом своїх прав в порядку адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд міста Миколаєва.

Суддя О.Г. Разумовська