Справа № 161/6563/16-ц
Провадження № 2/161/2682/16
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі Марчак Е.Є.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Служба у справах дітей Луцької міської ради, Відділ опіки та піклування служби у справах дітей Рівненського міськвиконкому, про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, встановлення порядку прийняття участі у вихованні дитини

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що з відповідачкою ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з 22.09.2007 року. Від шлюбу народилася дитина син ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_1 Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.09.2015 року шлюб між ним та відповідачкою було розірвано. Після припинення шлюбних відносин відповідач почала перешкоджати йому у спілкуванні з сином, створювала конфліктні ситуації, вимагала придбати їй окреме житло, матеріальні цінності, тощо, зазначаючи це як умову надання можливості зустрічатися та особисто спілкуватися з дитиною. 15.01.2016 року між ним та відповідачкою ОСОБА_3 було укладено договір про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у вихованні. Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_6, реєстровий номер 53. Зазначеним договором було визначено способи його участі у вихованні дитини та спілкування з нею. Протягом січня-лютого 2016 року договір виконувався сторонами належним чином. Проте, 20.03.2016 року приблизно о 21.00 в приміщенні Рівненського обласного музично-драматичного театру стався конфлікт між відповідачкою ОСОБА_3 з одного боку та ним (позивачем), коли він відвідував театр разом зі своєю подругою ОСОБА_7 При цього відповідач вчинила щодо ОСОБА_7 протиправні дії, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП. Після цієї події відповідач позбавила його права брати участь у вихованні сина у встановлений договором спосіб та без її присутності, не відпускала дитину до нього додому, не відповідала на дзвінки, не давала можливості спілкуватися з дитиною діду та бабі. П. 2.2 Договору встановлено, що батько має право розірвати даний договір в односторонньому порядку шляхом надіслання матері письмового повідомлення у випадку порушення матірю умов пунктів 1.2-1.6 розділу 1 договору. В такому випадку визначення розміру витрат на утримання дитини та вирішення питання щодо участі батька у вихованні дитини буде вирішуватися в судовому порядку з урахуванням інтересів дитини. Він направив відповідачці повідомлення про те, що він в односторонньому порядку розриває договір від 15.01.2016 року, яке відповідач отримала. Просить суд усунути йому перешкоди у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом зобовязання ОСОБА_3 не чинити перешкод в особистому спілкуванні з дитиною та визначити наступний порядок у вихованні сина та спілкуванні: батьком має право не менше ніж двічі на місяць проводити з дитиною вихідні дні (суботу та неділю) за місцем свого проживання, з дідом, бабою, з іншими членами сімї та родичами, з правом відвідувань місць загального відпочинку і м. Луцьку та м. Рівному, без присутності матері дитини, а саме: батько проводить вихідні дні з дитиною кожну першу та третю неділю місяця; при цьому батько самостійно забирає дитину з помешкання матері у пятницю ввечері не пізніше 21.00 та зобовязується повернути дитину в неділю в помешкання матері не раніше 19.00, але не пізніше 21.00; мати зобовязана надати дитині всі необхідні для проведення вихідних днів речі (одяг, іграшки, підручники, тощо);батько має право на три додаткові дні кожного місяця для особистого побачення з дитиною, але обовязково з врахуванням інтересів дитини та без відриву її від навчального процесу , спортивних секцій чи інших заходів виховного характеру. При цьому він завчасно за день до настання відповідного додаткового дня повідомляє матір про відповідний намір; батько має право особисто, без присутності матері, перебувати з дитиною не менш ніж 30 днів поспіль будь-якого літнього місяця календарного року щорічно з правом виїзду за межі місця проживання дитини до санаторно-курортних зон України з попереднім повідомленням про це матір дитини не менш ніж за місяць; батько має право особисто, без присутності матері, щорічно перебувати з дитиною протягом семи днів в період 01 по 15 січня з попереднім повідомленням про це матір дитини не менше ніж за місяць; батько має право на спілкування з сином особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого звязку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином; зобовязати відповідачку ОСОБА_3 в разі настання зміни фактичного місця навчання, проживання, перебування сина, повідомити його про це на наступний день з дня настання таких обставин.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні до викладених у позовній заяві. Крім того, представник позивача суду пояснив, що попередньо до органів опіки та піклування з приводу вирішення спору щодо участі у вихованні дитини позивач не звертався, вважає, що це не потрібно, оскільки він має право на безпосередньо звернутися до суду з таким позовом. Конкретні дати та випадки порушення відповідною умов договору він вказати не може. Доказом того, що відповідачка створює перешкоди у спілкуванні з дитиною та її вихованні є безпосередньо поданий позивачем позов.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала, суду пояснила, що жодних перешкод у спілкуванні з сином та участі у його вихованні вона позивачу не створювала. 15.01.2016 року нею та позивачем було укладено договір про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у вихованні. Даний договір виконувався належним чином. Дійсно, 20.03.2016 року між нею з одного боку та позивачем ї його співмешканкою ОСОБА_7 з іншого боку, стався конфлікт, оскільки вона (відповідач) висловлювала своє незадоволення з того приводу, що позивач залучає ОСОБА_7В, до виховання дитини, що прямо було заборонено умовами договору. Проте, у звязку з цим вона від виконання договору не відмовлялася. Позивач сам не бажає приймати належним чином участі у вихованні дитини, вважає, що вони з дитиною мають підлаштовуватися виключно під зручний йому час. Вважає, що позивач безпідставно в односторонньому порядку розірвав договір від 15.01.2016 року, оскільки передбачених для цього підстав не було. Просить у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що позивачем та його представником не надано доказів того, що відповідач створює позивачу ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з дитиною. Крім того, позивач попередньо не звертався з цього питання до органів опіки та піклування у звязку з чим відповідне рішення вказаного органу з цього питання відсутнє. З позову ОСОБА_1 вбачається, що обсяг участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, який позивач просить йому визначити, є значно більшим, ніж той, що був визначений договором. Просить суд у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Служба у справах дітей Луцької міської ради вважає позов таким, що до задоволення не підлягає. Позивач ОСОБА_1 до Служби у справах дітей Луцької міської ради з приводу визначення способу участі у вихованні дитини та спілкування з нею не звертався. Напружені стосунки між батьками не свідчать про наявність перешкод у спілкуванні батька з дитиною.

Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Відділ опіки та піклування служби у справах дітей Рівненського міськвиконкому в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, прийняти по справі рішення в інтересах дитини.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони по справі з 22.09.2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду від 22.09.2015 року було розірвано (а.с. 7).

Від шлюбу строни мають спільну дитину малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Судом також встановлено, що на час розгляду справи строни проживабть окремо і перебувають в неприязних стосунках.

Як слідує зі ст. 157 СК України батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання батьківських обовязків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

15.01.2016 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_3було укладено договір про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у вихованні, який посвідчено приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_6, реєстровий номер 53 (а.с. 9-10)

Зазначеним вище договором, зокрема п.п. 1-2-1.6, було визначено способи участі батька дитини позивача ОСОБА_1 у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Умовами даного договору було встановлено право батька в односторонньому порядку розірвати договір шляхом надіслання матері письмового повідомлення у випадку порушення матірю умов п.п. 1.2-1.6 розділу 1 Договору.

18.04.2016 року позивач направив на адресу відповідачки ОСОБА_3 повідомлення про розірвання Договору про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні від 15.01.2016 року.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що після укладення договору про участь у вихованні та спілкуванні з дитиною відповідач ОСОБА_3 умови договору не виконує, чинить йому перешкоди у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_8, не дає можливості бачитися з дитиною, на телефонні дзвінки, з приводу можливості побачитися з дитиною, не відповідає та вчиняє інші різноманітні дії щоб виключити можливість спілкуватися з дитиною, а тому вважає, що такі перешкоди повинні бути усунуті в судовому порядку.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно із ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.

Частинами 2 та 3 ст. 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Показання ОСОБА_1, допитаного в судовому засідання у якості свідка, суд до уваги не приймає, оскільки він є позивачем у даній справі і є зацікавленим у результаті розгляду справи.

Суд також не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_9, оскільки як пояснила свідок в судовому засіданні, безпосередньо присутньої при вчиненні відповідачкою перешкод позивачу у вихованні та спілкуванні з дитиною вона не була, про ці обставини їй відомо зі слів сина позивача ОСОБА_1

Всупереч вимогам наведених вище норм процесуального права позивачем ОСОБА_1 не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами ті обставини, що відповідачкою, до моменту звернення його із зазначеним позовом до суду, чинилися перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, а також те, що нею не виконувався договір про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні від 15.01.2016 року.

Крім того, судом не встановлено факту ухилення відповідача ОСОБА_3, що проживає разом із дитиною, від виконання рішення органів опіки та піклування щодо способу участі позивача у вихованні сина та спілкування з ним, оскільки таке рішення відповідними органами Луцької міської ради або Рівненського міськвиконкому не приймалося.

За таких обставин суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_10 слід відмовити у звязку з його недоведеністю.

На підставі ст.ст. 141, 157, 159 СК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, встановлення порядку прийняття участі у вихованні дитини - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_11