Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.01.2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі головуючого судді Леміш О.М.,

при секретарі Химинець О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа- Відділ державної міграційної служби Управління МВС України в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1М звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа- Відділ державної міграційної служби Управління МВС України в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Свій позов позивачка мотивує тим, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 28.08.2014 р., зареєстрованим в реєстрі за № 2145, позивачка придбала у власність житлову квартиру за адресою: м. Ужгород, вул. Заньковецької, 19/82.

Умовами договору купіівлі-продажу продавець стверджував, що на вказану квартиру відсутні будь-які права у третіх осіб, в т.ч. і права на її користування. Також умовами договору було передбачено обов'язок продавця у строк до 15 вересня 2014 р. звільнити квартиру від належних йому речей і передати ключі.

Після укладення договору виявилося, що у належній позивачці квартирі по сьогоднішній день залишається бути зареєстрованим ОСОБА_2, який був зареєстрований у квартирі за згодою попереднього її власника. Про дану обставину позивачці не було відомо на момент укладення договору купівлі-продажу.

З моменту придбання квартири ОСОБА_2 в ній ніколи не проживав , у добровільному (позасудовому) порядку він також не вчинив жодних дій по зняттю себе з реєстрації. Реєстрація сторонньої особи у вищевказаній квартирі - порушує абсолютне і неоспорюване право власності позивачки на неї, зокрема впливає на безперешкодне розпорядження нею.

Позивачка в судове засідання не з"явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена. . Разом з тим від останньої до суду надійшла заява про розгляд справи у її вісутності , зазначила що позовні вимоги підтримує та просить позов задоволити.

Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений. Так як, суд не має відомостей про причину неявки відповідача, то розглядає справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, що передбачено ч. 4 ст. 169 ЦПК України.

Представник третьої особи до суду подав заяву про розгляд справи у їх відсутності..

Так, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 28.08.2014 р., зареєстрованим в реєстрі за № 2145, ОСОБА_1М придбала у власність житлову квартиру за адресою: м. Ужгород, вул. Заньковецької, 19/82.

Умовами договору купіівлі-продажу продавець стверджував, що на вказану квартиру відсутні будь-які права у третіх осіб, в т.ч. і права на її користування. Також умовами договору було передбачено обов'язок продавця у строк до 15 вересня 2014 р. звільнити квартиру від належних йому речей і передати ключі.

Після укладення договору виявилося, що у належній позивачці квартирі по сьогоднішній день залишається бути зареєстрованим ОСОБА_2, який був зареєстрований у квартирі за згодою попереднього її власника. Про дану обставину їй не було відомо на момент укладення договору купівлі-продажу.

З моменту придбання позивачкою квартири, ОСОБА_2 в ній ніколи не проживав і де він знаходяться - їй не відомо. У добровільному (позасудовому) порядку він також досі не вчинив жодних дій по зняттю себе з реєстрації. Попередній власник квартири врегульовувати дане питання не бажає і не має для того необхідних повноважень.

Реєстрація сторонньої особи у належній ОСОБА_1М квартирі - порушує абсолютне і неоспорюване право власності позивачки на неї, зокрема впливає на безперешкодне розпорядження нею.

ОСОБА_2 не має будь-яких прав на користування вищевказаною квартирою, не має відношення ні до права власності, ні до права користування (найму, оренди) нею. Факт відсутності у ОСОБА_2 права на користування квартирою ніким не оспорюється, однак для підтвердження цього юридичного факту, що має значення для охорони прав та інтересів позивачки, для створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав та підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав необхідне відповідне рішення суду, що узгоджується із вимогами ст. 234 ЦПК України.

Фактично проживаючи в іншому місці, відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» він зобов'язаний був протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання знятися з попереднього місця реєстрації в добровільному порядку і зареєструвати місце проживання за новою адресою, однак досі цього не зробив.

Правом користування квартирою, як похідним від права власності, яким був наділений попередній її власник, припинилося в момент припинення права власності на цю квартиру у особи, яка надала це право користування іншій особі. Тобто в момент припинення права власності на квартиру у попереднього її власника - припинилося право на її користування і у особи, яка отримала таке право, тобто у ОСОБА_2

Відповідно до ст. 41 Конституції України «… кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. … Право приватної власності є непорушним.»

Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.2 ст. 321 Цивільного кодексу України).

Згідно ст.ст. 316, 317, 319, 321, 383 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть і порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Частиною 1 ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запит]| органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, а зареєстрована у квартирі особа - не знялася досі з реєстрації, зняття її з реєстрації повинно здійснитись за рішенням суду.

Крім того згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Даний строк сплив, хоча відповідач не являється ні наймачем, ні членом сім'ї наймача.

Згідно позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у інформаційному листі № 24-150/0/4-13 від 28.01.13 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» та Постанови Верховного Суду України від 16.01.12 року вирішення витання зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право особи на користування житловим приміщенням.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що факт реєстрації відповідача у квартирі позивача порушує його права і охоронювані законом інтереси, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

РІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа- Відділ державної міграційної служби Управління МВС України в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 82 в будинку № 19 по вул. Заньковецької у місті Ужгороді та зняти його з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3