У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., ПисаноїТ.О., Юровської Г.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства № 1 м. Коростеня до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання будинку, споруд, прибудинкової території, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 21 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 1 м. Коростеня (далі - КВЖРЕП № 1 м. Коростеня) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинку, споруд, прибудинкової території, посилаючись на те, що їхнє підприємство здійснює утримання будинку, прибудинкової території та надає інші послуги згідно з тарифами, затвердженими в порядку, визначеному чинним законодавством відповідачу ОСОБА_4, яка зареєстрована і є власником квартири АДРЕСА_1. На останню відкрито особовий рахунок НОМЕР_1 та покладено обов'язок своєчасної оплати наданих послуг. ОСОБА_4 було запропоновано укласти розроблений на основі типового договору, договір про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території, одна вона вказаний договір не підписала. При цьому відповідач не сплачує кошти за обслуговування житла та прибудинкової території і станом на 1 червня 2014 року має заборгованість у сумі 1 893 грн 99 коп., яку у добровільному порядку погашати відмовляється.

Під час розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги та просив стягнути на його користь з ОСОБА_4 борг за надання послуг з утримання будинку, споруд, прибудинкової території станом на 1 жовтня 2014 року у сумі 2 120 грн 79 коп.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 21 вересня 2015 року, позов КВЖРЕП № 1 м. Коростеня задоволено, стягнуто його користь з ОСОБА_4 2 120 грн 79 коп. заборгованості за надання послуг з утримання будинку, споруд, прибудинкової території за період з 1 червня 2011 року по 1 жовтня 2014 року. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із ухваленням нового рішення у справі про відмову в задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги», п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572, з урахуванням змін внесених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власники квартир зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках (до них належать і власники квартир у кооперативних будинках та викуплених квартир) є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій зобов'язані сплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про підставність і доведеність заявлених КВЖРЕП № 1 м. Коростеня позовних вимог, оскільки належними і допустимими доказами у справі доведено, що відповідач ОСОБА_4 не виконує свої зобов'язання по оплаті наданих послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території і станом на 1 жовтня 2014 року має заборгованість у сумі 2 120 грн 79 коп. , яка підлягає стягненню у судовому порядку.

Такий висновок судів відповідає встановленим у справі обставинам та узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними у постановах від 27 березня 2013 року, у справі № 6-6цс13, та від 30 жовтня 2013 року, у справі № 6-59цс13.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 21 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук
Т.О. Писана Г.В. Юровська

Колегія суддів: