У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,

ІваненкоЮ.Г., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення суми банківського вкладу, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 04 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»

(далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») про стягнення суми банківського вкладу, посилаючись на те, що 08 квітня 2013 року між нею та банком був укладений договір про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт».

За умовами вказаного договору банк прийняв від позивача на строк з 08 квітня 2013 року по 08 жовтня 2013 року кошти в сумі 57 923,28 грн із нарахуванням та виплатою процентів у розмірі 21 % річних.

Факт отримання коштів підтверджується квитанцією від 08 квітня 2013 року № 9.

17 липня 2014 року між ОСОБА_3 та банком було укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка».

За умовами цього договору відповідач прийняв від неї на строк з 17 липня 2014 року по 16 жовтня 2014 року кошти в розмірі 243 306,30 дол. США із нарахуванням та виплатою відсотків у розмірі 13,5 % річних.

Факт отримання коштів підтверджується квитанцією від 17 липня 2014 року № 3.

У зв'язку із небажанням продовжувати на новий строк указані договори, вона 14 серпня 2014 року повідомила банк про своє рішення та просила повернути в день закінчення строків договорів суми строкових вкладів та нарахованих процентів відповідно до умов договорів.

Відповідно до умов договорів банк зобов'язаний був повернути позивачу 08 жовтня 2014 року за договором про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» - 57 923,28 грн та нараховані проценти в сумі 18 245,83 грн. 16 жовтня 2014 року за договором про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» - 243 306,20 дол. США та нараховані проценти в сумі 7 755,39 дол. США.

У вересні 2014 року вона отримала листа від банку про уточнення розміру коштів, належних до виплати. Такий лист вона розцінює як відмову у поверненні депозитів.

Після закінчення дії депозитних договорів банк з нею не розрахувався.

ОСОБА_3 просила її вимоги задовольнити, стягнути з банку на її користь суми банківських вкладів за договором № 2999/6-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» у сумі 57 923,28 грн та нараховані проценти в сумі 18 245,83 грн, а також суму банківського вкладу (депозиту) «Блискуча сімка» від 17 липня 2014 року в розмірі 243 306,20 дол. США та нараховані проценти в розмірі 7 755,39 дол. США.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 04 березня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто із ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_3 суму банківського вкладу за договором № 2999/6-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» у розмірі 57 923,28 грн та проценти у розмірі 18 245,83 грн.

Стягнуто із ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_3 суму банківського вкладу за договором № 300131/85083/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» від 17 липня 2014 року в розмірі 243 306,20 доларів США та проценти в розмірі 7 755,39 доларів США.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1 ст.1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку вкладника з інших підстав.

Після закінчення строку депозитів банк на законну вимогу позивача повернути внесені вклади не виконав умови договорів та не повернув вкладнику вклади.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Установлено, що 08 квітня 2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір № 2999/6-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт». За умовами договору банк прийняв від ОСОБА_3 на строк з 08 квітня 2013 року по 08 жовтня 2013 року грошові кошти в сумі 57 923,28 грн із нарахуванням та виплатою процентів за ставкою 21 % річних (а. с. 11-14).

Факт отримання коштів підтверджується квитанцією від 08 квітня 2014 року № 9 (а. с. 15).

17 липня 2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений договір № 300131/85083/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка». За умовами цього договору відповідач прийняв від позивача на строк з 17 липня 2014 року по 16 жовтня 2014 року грошові кошти в сумі 243 306,30 дол.США із нарахуванням та виплатою процентів за ставкою 13,5 % річних (а. с. -8).

Факт отримання коштів підтверджується квитанцією від 17 липня 2014 року № 3 (а. с. 9).

14 серпня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до банку із заявами про небажання продовжувати договори депозитів та повернення коштів разом із нарахованими відсотками відповідно до умов укладених договорів (а. с. 10, 16).

16 вересня 2014 року банком на адресу ОСОБА_3 направлено лист-відповідь на вказані заяви, в якому банк повідомляє про розбіжності в сумах, належних до виплат, що указані позивачем, з даними операційної системи та проханням уточнити розміри сум (а. с. 17).

Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174 (далі - Інструкція), передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Виходячи з положень ст. 1059 ЦК України, п. 1.4. Положення, п. 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Договір банківського вкладу має своїм наслідком ту обставину, що готівкові гроші вкладника передаються останнім у власність банку, а безготівкові гроші - в повне розпорядження банку. Відповідні дії вкладника є необхідною умовою виникнення зобов'язання за договором банківського вкладу, згідно з яким на боці вкладника з'являється право вимагати від банку видачі суми вкладу і виплати відсотків на неї, а на стороні банку - відповідний обов'язок. З договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено передачею коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов'язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) і банку (боржника).

Відсутність реєстрації договору банківського вкладу, і як наслідок, необлікування на рахунку банку грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу, не можна вважати недодержанням письмової форми договору банківського вкладу за наявності ощадної книжки (сертифіката) чи іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, і є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі. Відповідні юридичні факти (відсутність банківських рахунків, і як наслідок, необлікування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу) слід кваліфікувати як невиконання банком своїх обов'язків за договором банківського вкладу.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року у справі № 6-17цс12.

За таких обставин суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Обставини справи досліджено повно, зібраним доказам надана оцінка.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при його ухваленні, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судових рішень, та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновком судів по їх оцінці, тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 04 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

Ю.Г.Іваненко

А.В.Маляренко

О.В.Ступак