Справа № 369/3851/16-ц
Провадження № 2/369/2128/16
23.06.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді Пінкевич Н.С.,
при секретарі Дуплій Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення частки, -
У квітні 2016 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивували тим, що 25 листопада 1998 року вона та треті особи по справі отримали свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1. Між нею та ОСОБА_2 було розірвано шлюб та за рішенням встановлений порядок користування спільним майном. У даний час вона має намір розпорядитись своєю часткою належною в квартирі, але без згоди всіх співвласників вчинити такі дії не має можливості. При зверненні до нотаріальної контори отримала відмову. Тому вважає своє право порушеним, через відсутність згоди інших співвласників в іншому порядку визначити частки не має можливості.
Просила суд визначити частки в спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_2 по ? частині кожному із співвласників ОСОБА_1П, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
У судове засідання позивачка та її представник зявилися. Направили до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечували. Просили суд задовольнити позов.
У судове засідання представник Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області не з`явився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
У судове засідання треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не з`явилися. Про час, день та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду невідомі. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
У зв'язку з чим суд з урахуванням заяви позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача та третіх осіб та відповідно до положень ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного.
Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ст. 356 ЦК). Підставами виникнення права спільної часткової власності, зокрема, можуть бути: придбання у власність майна двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами; договір про спільну діяльність; домовленість подружжя шляхом укладення шлюбного договору вважати майно, набуте за час шлюбу, спільною частковою власністю; прийняття спадщини кількома спадкоємцями; передача займаних квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у порядку приватизації в спільну часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно мешкають у квартирі (будинку), житлових приміщеннях у гуртожитках.
Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Учасники спільної часткової власності мають право на частку у праві власності на майно (ч. 1 ст. 356 ЦК), а не на конкретно визначену частку в майні. Спільна часткова власність характеризується множинністю субєктів і єдністю обєкта. Відповідно до цієї концепції кожному із співвласників спільної часткової власності не може належати частка самого майна.
Ідея спільної часткової власності в тому й полягає, що майно належить усім співвласникам одночасно. Тому, наприклад, зменшення майна внаслідок його пошкодження тягне наслідки щодо всіх співвласників, а не одного чи кількох із них. При розгляді судових справ слід враховувати, що у таких випадках зменшується обєкт права власності, а не частки співвласників.
Згідно з нормою ст. 357 ЦК частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.
Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного із співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.
При розгляді справи судом встановлено, що 25 листопада 1998 року виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області видане свідоцтво про право власності на житло, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3. Свідоцтво видане ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6. При цьому в свідоцтві про право власності на житло не вказано, що на праві спільної сумісної чи часткової власності належить дана квартира, не визначено розмір часток співвласників.
Відповідно до свідоцтва про зміну імені серія 1-ОК №000197, виданого 25 січня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, ОСОБА_5 змінив прізвище на ОСОБА_4.
Відповідно до свідоцтва про зміну імені серія І-ЕЛ №003254, виданого 20 квітня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, ОСОБА_6 змінив прізвище на ОСОБА_4.
Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
У п.12 постанови Пленуму Верхового ОСОБА_6 України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року передбачено, що за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК України при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.
Розглядаючи спори, пов'язані зі спадкуванням частки в праві спільної сумісної власності, необхідно звертати увагу на те, що згідно зі статтею 368 ЦК спільною сумісною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.
Таким чином, у законі не визначено, в якій величині повинна зазначатися частка. У постанові Верховного ОСОБА_6 України від 3 квітня 2013 р. у справі № 6-12цс13 зроблено висновок: «Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою вправі власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі».
Встановлено, що 31 серпня 2001 року зареєстровано розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
За рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 вересня 2002 року вслено ОСОБА_1 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_5 в кватиру №45 по вул. Балукова, 5 в м. Вишневе; виділено в користування ОСОБА_1 та її дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 кімнати пл.. 10,1 кв.м та 17,9 кв.м, а відповідачу ОСОБА_2 кімнату 12,3 кв.м, кухню, комору, ванну, вбиральню залишити в спільному користуванні.
Оскільки майно набуте сторонами шляхом приватизації, згоди інших співвласників на погодження розміру часток відсутня, тому права позивача є порушеними, позовні вимоги слід задоволити.
Керуючись постановою Пленуму Верхового ОСОБА_2 України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, ст.ст.370, 372, 1223-1268 ЦК України, ст.ст. 57-64, 208-223 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 задоволити.
Визначити, що частка ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 становить по ? частині за кожним у праві власності на квартиру АДРЕСА_4.
Копію заочного рішення негайно направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуто Києво Святошинським судом Київської області за письмовою заявою відповідачів протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Н.С. Пінкевич