Справа № 204/5757/16-ц
Провадження № 2/204/2257/16
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

при секретарі Онбиш А.О.,

за участю представника позивача адвоката Зінчук В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовною ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - Красногвардійська районна у м.Дніпропетровську рада, Департамент надання адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської радипро усунення перешкод в користуванні майном та зняття з реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила усунути їй перешкоди в користуванні власністю - квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 та шляхом зняття ОСОБА_3 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1, судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позову позивач вказала на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 16.07.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М. У липні 2014 року позивач випадково дізналась про те, що в належній їй квартирі зареєстрований продавець - ОСОБА_3. Відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації, проте добровільно не знявся з обліку. Перебування відповідача протягом тривалого часу на реєстраційному обліку за адресою позивача перешкоджає їй користуватись своїм майном на свій розсуд та завдає збитків, оскільки нарахування платежів за певні комунальні послуги здійснюється з розрахунку зареєстрованих осіб, що обмежує гарантоване Конституцією та законами України право власності, у зв'язку з чим, позивач змушена звернутись до суду із зазначеною позовною заявою.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений засобами масової інформації, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Представник третьої особи - Красногвардійської районної у м.Дніпропетровську ради у судове засідання не з'явився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи - Департаменту надання адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради у судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши представника позивача, свідка, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним.

Встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу квартири від 16.07.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М. та зареєстрованого в реєстрі за №1834 (арк.с.7).

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядженням своїм майном.

Відповідно до ч.ч.1,2,7 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Крім того, згідно з ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як вбачається з відповіді адресно-довідкового сектору ВГІРФО ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, ОСОБА_3 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 (арк.с.22).

Обставини не проживання відповідача у спірній квартирі також підтвердив свідок ОСОБА_5, допитаний в судовому засіданні. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком, даних про його заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, його показання об'єктивно підтверджуються зібраними у справі доказами.

Отже, позивач, відповідно до вимог ст.10 ЦПК України, довела за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України, зазначені нею обставини того, що в квартирі АДРЕСА_1, відповідач не проживає, а лише зареєстрований у ній.

Питання про належність та допустимість доказів по справі, вирішується тільки на підставі застосування норм матеріального права та з урахуванням поданих сторонами доказів у справі.

Відповідно до ч.2 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність прописки само по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням.

З огляду на вищевказані положення чинного законодавства, позивач, як власник спірного майна, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права власності та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, зібрані у справі докази та наявна їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - Красногвардійська районна у м.Дніпропетровську рада, Департамент надання адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської радипро усунення перешкод в користуванні майном та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом зняття ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з реєстрації у квартирі АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 (двадцять) коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.В. Токар