АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Панченка О.О.

При секретарі : Кальник А.М.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 19 вересня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 19 вересня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» заборгованість в сумі 2457,57 грн., а саме: 930.59 грн. основного боргу, 187,30 грн. 3% річних, 1055,87 грн. інфляційні збитки.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» сплачений при подачі судовий збір в сумі 1218,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Вважає, що вона не є споживачем послуг та абонентом ПАТ «Полтавагаз» за адресою АДРЕСА_1, оскільки договір про надання послуг з газопостачання за вказаною адресою з нею не укладався, тому відсутні правові підстави для стягнення заборгованості , а також суд не прийняв до уваги, те, що вона споживає та оплачує послуги ПАТ «Полтавагаз» за іншою адресою.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, що зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги приходить до висновку про її часткове задоволення.

Згідно п.3 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, ПАТ Полтавагаз надає послуги з газопостачання за адресою: АДРЕСА_2, де на ім'я абонента ОСОБА_2 відкрито особистий рахунок № 536677 та видано розрахункову книжку для оплати за надані послуги.

Наведене свідчить про те, що позивач є надавачем послуг з постачання природного газу, а відповідач споживачем природного газу, з відповідним обовязком здійснювати своєчасну оплату за спожитий природний газ.

В обґрунтування заявлених вимог, підприємство посилалось на те, що ОСОБА_2 не своєчасно та не в повній мірі сплачує за спожитий газ і внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобовязань, станом на 01.10.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 930,59 грн., яку товариство, разом із інфляційними втратами в сумі 1055,87 грн. та 3% річних в сумі 183,70 грн., просило стягнути з відповідача.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з доведеності факту неналежного виконання відповідачем обов'язку по сплаті послуг за газопостачання, та з урахуванням ст.625 ЦК України та положень п.17 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 року № 2246, прийшов до висновку про обґрунтованість заявлених вимог, відхиливши заперечення відповідача про відсутність правових підстав для стягнення з неї заборгованості.

Колегія суддів частково погоджується з вказаним висновком суду з огляду на наступне.

У відповідності до Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 року № 2246 газопостачальне підприємство зобовязується безперервно надавати споживачеві послуги з постачання природного газу, споживач зобовязується своєчасно здійснювати оплату за спожитий природній газ і користуватися послугами згідно із законодавством.

Пунктами 10,11 зазначених Правил передбачено, що розрахунок населення за надані послуги з газопостачання починаючи з 1 квітня 2015 р. здійснюється за роздрібними цінами на природний газ, що використовується для потреб населення, диференційованими залежно від місячного обсягу та видів споживання, що встановлені НКРЕКП, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності - за нормами споживання природного газу (крім випадків, передбачених абзацом другим пункту 16-1 цих Правил). У разі відсутності лічильників газу плата за послуги з газопостачання розраховується відповідно до встановлених законодавством норм споживання та цін на газ.

Згідно наданих позивачем доказів вбачається, що товариство надає послуги з газопостачання в квартиру АДРЕСА_3, де на імя ОСОБА_2 відкрито особистий рахунок № 536677.

Відповідач не заперечує факту надання послуг з газопостачання та здійснення особисто нею оплати за спожитий газ.

Зазначені дії свідчить про існування між сторонами фактичних договірних відносин у відповідності до положень ст11 ЦК України, якою передбачені підстави виникнення цивільних прав та обовязків.

Статтями 526, 610 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за спожитий газ на імя абонента ОСОБА_2 вбачається, що станом на 01.10.2015 року за спожитий газ наявна заборгованість в розмірі 930,59 грн.

До вказаного розрахунку позивачем включені дані про здійснені відповідачем щомісячні оплати, на підтвердження яких останньою надані квитанції на а.с. 39-42.

Крім того, судом враховано розмір заборгованості, який фактично стягнутий з відповідача на підставі виданого 10.04.2014 року Октябрський районним судом м. Полтави судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за послуги з газопостачання, який в подальшому був скасований .

При цьому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності заперечень відповідача ОСОБА_2 про відсутність підстав для її відповідальності.

Зокрема, остання стверджує, що в неї відсутня заборгованість по оплаті за спожитий газ в період з 2013 року по грудень 2015 року, що спростовується наданими доказами ПАТ «Полтавагаз».

Так, згідно до заяви ОСОБА_2 в січні 2013 року в її квартирі було встановлено побутовий газовий лічильник та укладено договір про встановлення лічильників газу населенню.

Зняття з показників лічильника мало місце в січні та квітні 2014 року, а також у вересні 2015 року.

Станом на 23 вересня 2015 року згідно з показниками лічильника спожитий газ склав 1495 м.куб., борг за який становив 930 грн., з урахуванням здійснених споживачем платежів.

При цьому, з наданих позивачем розрахунків вбачається, що станом на початок розрахункового періоду - січень 2014 року в графі «сальдо» вказаний наявний борг, який утворився за попередній період і розмір якого складав 2158,09 грн.

Між тим, враховуючи, що ОСОБА_2 в ході розгляду справи не заявлено клопотання про застосування наслідків сплину строків позовної давності, суд першої інстанції вказане питання не обговорював та стягнув борг в розмірі, згідно до наданих позивачем розрахунків.

Також не заслуговує на увагу заперечення відповідача про відсутність у позивача права вимоги про стягнення з неї заборгованості за спожитий газ, з посиланням на те, що внаслідок прийняття Законів України «Про ринок природного газу» та «Про засади функціонування ринку природного газу», які введені в дію з 01.10.2015 року, постачальником природного газу є ПАТ «Полтавагазбут», а не ПАТ «Полтавагаз».

Відхиляючи дане заперечення, колегія суддів вказує на те, що спірні правовідносини виникли саме між ПАТ «Полтавагаз» як надавачем послуг з постачання природного газу та відповідачем як споживачем природного газу, з урахуванням періоду, впродовж якого утворився борг за спожитий газ.

За вказаних обставин, колегія суддів відхиляє в цій частині доводи апеляційної скарги, які за своїм змістом є аналогічними запереченням відповідача.

Між тим, покладаючи на відповідача обовязок сплатити існуючу заборгованість за послуги з газопостачання, суд першої інстанції фактично не зясував питання щодо власника квартири АДРЕСА_4 з огляду на положення статті ст. 322 ЦК України, згідно якої власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, у тому числі нести тягар по оплаті за спожиті послуги з газопостачання.

Відповідно до п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власники житла зобов'язані своєчасно оплачувати комунальні послуги.

Як вбачається з наданого ОСОБА_2 свідоцтва про право власності від 24.05.1995 року квартира АДРЕСА_5 перебувала в спільному майні подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3, де ОСОБА_2 належить право власності на ? частину квартири.

Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті чоловіка відповідача, належну йому ? частку в квартирі успадкували в рівних частках дружина ОСОБА_2 та їх діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 є власником 2/3 частин зазначеної квартири, а відтак і заборгованість за послуги з газопостачання підлягає стягненню в розмірі 2/3 частин.

Як передбачено положеннями ст.360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Враховуючи належні відповідачу на праві власності 2/3 частини квартири, колегія суддів приходить до висновку, що сума боргу за послуги газопостачання повинна бути зменшена відповідно до належної ОСОБА_2 частці у квартирі, а саме з 2457,57 грн. до 1711,90 грн.

За вказаних обставин, судове рішення підлягає зміні в частині визначення розміру заборгованості, яка підлягає до стягнення з відповідача як власника 2/3 частин нерухомого майна.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.3 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст. 309, 314, 316, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 19 вересня 2016 року змінити.

Зменшити розмір заборгованості, стягнутої з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» з 2457,57 грн. до 1711,90 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів в касаційному порядку.

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1