22.02.2016 Єдиний унікальний номер 205/6959/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 рокум. ДніпропетровськСправа № 205/6959/15-ц
2/205/195/16

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, у якому просить усунути їй перешкоди в користуванні майном, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом вселення, а також заборонити відповідачу чинити їй перешкоди у вільному доступу до вказаної квартири.

Позов мотивований тим, що позивачу перешкоджають у здійсненні нею права володіння та користування спірною квартирою, яка їй належить на підставі договору купівлі-продажу від 05.07.2006р.

Відповідач надав суду заперечення в яких вказав, що відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.03.2015р. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно він є власником 1/2 частини спірної квартири. Посилаючись на те, що він ніколи не чинив позивачці перешкод у користуванні спільною власністю, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх повністю.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, посилаючись на недоведеність позову та відсутність спору між сторонами.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 05.07.2006р. відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, придбала квартиру, розташовану у АДРЕСА_2 (а.с.6).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.03.2015р. визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину зазначеної квартири (а.с.33-34), яке 20.10.2015р. було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 35).

Згідно з ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Таким чином, кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Судом встановлено, що у 2015 році сторони припинили спільне проживання у квартирі за адресою АДРЕСА_3, з огляду на неприязні та конфліктні стосунки, що склались між ними, що підтверджуються неодноразовими їх зверненнями до правоохоронних органів, листами та висновками ДМУ ГУ МВС України у Дніпропетровській області (а.с.13, 15-18, 40-44, 58-61, 89-92).

На момент розгляду справи у спірній квартирі постійно проживає ОСОБА_2, що не заперечувалось представниками сторін у судовому засіданні.

З позовної заяви та пояснень представника позивача вбачається, що внаслідок вищевказаних неприязних відносин ОСОБА_1 позбавлена вільного доступу до спірної квартири, оскільки ОСОБА_2 замінив один із замків та не надає ключі від нього, що підтверджується висновком ДМУ ГУ МВС України у Дніпропетровській області від 10.09.2015р. (а.с. 17).

За таких обставин, суд доходить висновку, що позивачу перешкоджають у вільному володінні та користуванні квартирою за адресою АДРЕСА_4, оскільки кожен із співвласників житла має право на вільний доступ до нього, а реалізація такого права не може ставитись у залежність від волі інших співвласників.

При цьому, суд не бере до уваги твердження представника відповідача про відсутність між сторонами спору щодо користування спільною квартирою, оскільки у судовому засіданні оголошувалась перерва для надання їм можливості врегулювати спір у мирний спосіб шляхом передачі позивачу дублікату ключів від спірної квартири, проте на момент розгляду справи відповідні ключі позивачу надані відповідачем не були.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З огляду на наявність перешкод у здійсненні позивачем права користування спірною квартирою, внаслідок чого вона позбавлена вільного доступу до неї, у суду наявні достатні правові підстави для задоволення позову у частині вимог про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення позивача на підставі ст. 391 ЦК України.

З позовної заяви та пояснень представника позивача вбачається, що на підставі ст. 391 ЦК України позивач просить суд з метою усунення перешкод у здійсненні нею права користування також зобовязати відповідача не чинити їй перешкоди у користуванні спірною квартирою.

Разом з тим, ст. 391 ЦК України визначено можливість захисту прав власника виключно від існуючих перешкод та не передбачено можливості захисту прав власника на майбутнє.

Частиною 2 ст.386 ЦК України передбачено право власника звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення іншою особою дій, які можуть порушити його право власності, якщо у нього є підстави передбачати можливість порушення такого права іншою особою.

Водночас, оскільки за змістом ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позивачем вимог, а заявлені позивачем вимоги ґрунтуються виключно на ст. 391 ЦПК України, у суду відсутні підстави для заборони відповідачу перешкоджати позивачу у користуванні спірною квартирою в порядку усунення перешкод у здійсненні права користування на підставі ст. 391 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 356, 358, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою за адресою АДРЕСА_5, шляхом вселення її у вказану квартиру.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_4