У х в а л а

23 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Гуменюка В.І.,Лященко Н.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», приватного нотаріуса Охтирського міського нотаріального округу Сумської області Каменєва В'ячеслава Івановича про визнання недійсними кредитного договору, додаткових договорів і угод до нього, договору іпотеки, договору поруки, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 29 вересня 2015 року, позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» задоволено, стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі 150112, 21 доларів СЩА та 132084 грн 68 коп. Вирішено питання про судові витрати. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 ОСОБА_5 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 порушує питання про скасування рішення суду касаційної інстанції та направлення справи на новий касаційний розгляд, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме пункту 2 частини 1 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у побідних правовідносинах.

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

У справі про перегляд якої подану заяву, ухвалюючи рішення про відмову в задоволені зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання недійсними кредитного договору, договору іпотеки, договору поруки, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що банком при укладенні оспорюваних договорів були дотримані вимоги щодо письмового повідомлення іншої сторони про умови кредитування (пункту 2 частини 1 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Разом з тим, в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року, яка надана як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, суд касаційної інстанції залишаючи без змін рішення апеляційного суду про визнання недійсним кредитного договору виходив з того, що при його укладенні банком не дотримані вимоги пункту 2 частини 1 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо письмового повідомлення іншої сторони про умови кредитування. Крім того, судом встановлено, що до оспорюваного договору включені положення які є несправедливими.

Отже, у справах судами встановлені різні фактичні обставини, що не свідчать про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

За таких обставин, які свідчать про те, що наведене заявником судове рішення не є прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, вважати заяву обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», приватного нотаріуса Охтирського міського нотаріального округу Сумської області Каменєва В'ячеслава Івановича про визнання недійсними кредитного договору, додаткових договорів і угод до нього, договору іпотеки, договору поруки, зобов'язання вчинити дії до провадження Верховним Судом України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.М. Сімоненко
В.І. Гуменюк
Н.П. Лященко