Номер провадження 2/754/2642/16
Справа №754/2853/16-ц
08 квітня 2016 року м. Київ
Деснянський районний суд міста Києва у складі головуючого судді: Петріщевої І.В., при секретарі судового засідання Нескородяній О.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,
ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначивши, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає матеріальної допомоги на її утримання.
У судове засідання особи, які беруть участь у справі, повідомлені про розгляд справи, не з'явились.
Позивач звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач, повідомлений про розгляд справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, не з'явився, поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надійшло.
Представник Відділу опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі представника, проти позовних вимог не заперечує, просить прийняти рішення з урахуванням інтересів малолітньої дитини та врахувати відповідний висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вивчивши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, що є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, з таких підстав.
Судом встановлено, що 07 листопада 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, прізвище після реєстрації шлюбу якої "ОСОБА_1", актовий запис № 718 (а.с. 4).
ІНФОРМАЦІЯ_1 року у сторін народилась дитина ОСОБА_3, батьками дитини є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5).
Шлюб між сторонами було припинено шляхом розлучення, що підтверджується копією рішення Деснянського районного суду від 19 березня 2013 року (а.с. 6).
24 січня 2013 року позивач звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був задоволений рішенням Деснянського районного суду м. Києва, але ОСОБА_2 жодного разу не сплатив аліменти, що підтверджується довідкою Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції про неотримання аліментів № 1812 від 12.02.2016 року (а.с. 11).
06 травня 2015 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві був зареєстрований шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1, прізвище після реєстрації шлюбу якої "ОСОБА_1", актовий запис № 567, від шлюбу народилася дитина ОСОБА_6 (а.с. 8).
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає та зареєстрована разом зі своєю матір'ю ОСОБА_1, вітчимом ОСОБА_5, сестрою ОСОБА_6, дідусем ОСОБА_7, бабусею ОСОБА_8 в АДРЕСА_1, що підтверджується Актом №66 обстеження житлово-побутових умов від 17.02.2016 року (а.с. 10).
Згідно характеристики дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 743 Деснянського району міста Києва № 2 від 08.02.2016 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відвідує дошкільний заклад з вересня 2014 року, весь час опікується дитиною мама і бабуся, постійно цікавляться станом здоров'я, навчанням та життям дитини, регулярно відвідують батьківські збори, беруть участь в організації навчально-виховного процесу, батька протягом всього часу не бачили (а.с. 9).
Відповідно до довідки Деснянського УП ГУ Національної поліції в місті Києві № 46/442 від 08.02.2016 року ОСОБА_2 не значиться та проведеними заходами встановити його місцезнаходження не виявилося можливим (а.с. 12).
За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС у місті Києві від 04.03.2016 року, ОСОБА_2 по місту Києву зареєстрованим не значиться (а.с. 18).
З наданих пояснень матері дитини, вбачається, що батько життям, здоров'ям доньки не цікавиться, участі у вихованні, начанні не приймає, матеріально дитину не утримує, аліменти не сплачує, у вихованні дитини активну участь приймає її чоловік, ОСОБА_5, дівчинка вважає та називає його батьком.
Відповідно Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, як органу опіки і піклування, від 22.02.2016р. № 102/03/29-1421 є доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо його малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14-15).
Судом встановлено, що ОСОБА_2 ухиляється від своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчання, не забезпечує необхідного харчування, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умов для отримання освіти.
При цьому судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, що проявляється у свідомому нехтуванні своїми обов'язками, проте відповідачу не перешкоджали належним чином їх виконувати.
Таким чином, суд вважає, що позивачем надано докази, у спосіб та в порядку передбаченому законом, того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що є підставою для покладення на нього відповідальності, встановленої законом, у вигляді позбавлення батьківських прав, з таких підстав.
Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Згідно із ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Відповідно п. 16 Постанови Пленума Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Відповідно п. 17 Постанови Пленума Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із підстав, передбачених п.2, 4, 5 ч.1 ст. 164 СК особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки в разі досягнення ними повноліття.
Відповідно п. 18 Постанови Пленума Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
При прийнятті рішення суд приймає до уваги проживання дитини у сім'ї матері, яка виховує та опікується дитиною, та також керується внутрішнім переконанням, яке склалося під час судового розгляду, що особисте виховання відповідачем дитини буде негативно впливати на її фізичний, духовний та моральний розвиток, виховання дитини, здобуття нею освіти, та підготовку її до самостійного життя.
За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приймає визнання позову відповідачем та приходить до обгрунтованого висновку про задоволення позовної заяви.
Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст.ст. 150, 155, 164, 165, 166, 167 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 174, 209, 210, 212, 213-215, 218, 224-226, 367 ЦПК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Петріщева І.В.