У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області - Грабець І. на рішення апеляційного суду Київської області від 09 грудня 2015 року у справі за позовом прокурора Обухівського району в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Обухівської районної державної адміністрації, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа: Реєстраційна служба Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про визнання незаконними розпоряджень та державних актів на право власності на земельні ділянки, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року прокурор Обухівського району в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що в ході проведення перевірки було встановлено, що Обухівською районною державною адміністрацією Київської області в порушення діючого земельного законодавства було передано у приватну власність земельні ділянки для ведення фермерського господарства на державних землях Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, незаконно надано дозвіл на розробку технічної документації, дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо зміни виду використання земельних ділянок відповідачам, які отримали державні акти на право власності на землю.

Вважає, що відповідачами неправомірно отримані у власність земельні ділянки, тому просив суд визнати незаконними та скасувати розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області, державні акти відповідачів, повернути земельні ділянки на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 09 вересня 2015 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 14 червня 2004 року № 376; визнано незаконним та скасовано розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 18 травня2005 року № 229; визнано незаконним та скасовано розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 20 травня 2008 року № 774; визнано незаконним та скасовано розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 24 вересня2008 року № 1537; визнано недійсними державні акти на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, видані 04 липня 2006 року, та скасовано їх державну реєстрацію; визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5, виданий 14 березня 2007 року, та скасовано його державну реєстрацію; визнано недійсними державні акти на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_10, видані 20 липня 2009 року, та скасовано їх державну реєстрацію; повернуто вказані земельні ділянки на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації; визнано за державою в особі Київської обласної державної адміністрації право власності на вказані земельні ділянки.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 09 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі скаржник просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та змістом оскаржуваного судового рішення, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Обухівська РДА Київської області своїм розпорядженням № 376 від 14.06.2004 незаконно надала дозвіл на розробку технічної документації, а не проекту землеустрою, і ця технічна документація не затверджена, а проект землеустрою не розроблявся.

Втрачені державні акти на право власності на земельні ділянки були незареєстрованими, а отже не вважались дійсними, а нові державні акти були видані особам, які не мали права на їх отримання. Крім того були порушені норми чинного законодавства щодо зміни цільового призначення спірних земельних ділянок.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позов пред'явлений поза межами строку позовної давності (ст.ст. 257, 261, 267 ЦК України), а положення п. 4 ч. 1 ст. 268 ЦК України не поширюються на позови прокуратури, які пред'являються від імені держави і направлені на захист права державної власності, порушеного незаконними правовими актами органу державної влади.

На такі позови поширюється положення ст. 257 ЦК України щодо загальної позовної давності, і на підставі ч. 1 ст. 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів як суб'єктів владних повноважень довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України № 6-68цс15 від 16 вересня 2015 року.

Суд апеляційної інстанції, вірно визначився з характером спірних правовідносин, які виникли між сторонами, надав їм належну правову оцінку, правильно застосував норму права до спірних правовідносин та обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновки суду апеляційної інстанції. Оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального та матеріального права. Касаційна скарга фактично зводиться до переоцінки доказів по справі судом апеляційної інстанції, з якими не погодився позивач.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою першого заступника прокурора Київської області - Грабець І. на рішення апеляційного суду Київської області від 09 грудня 2015 року у справі за позовом прокурора Обухівського району в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Обухівської районної державної адміністрації, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа: Реєстраційна служба Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про визнання незаконними розпоряджень та державних актів на право власності на земельні ділянки, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович