АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6193/16 Доповідач:ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Коровіна С.Г.,Довгаль А.П.

при секретарі Калюжній Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення та визнання таким, що втратив право користування та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_5 про визнання договору нікчемним,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення та визнання таким, що втратив право користування.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 27.08.2014 року йому належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 Гум. Харкові. В цій квартирі зареєстровано місце проживання відповідача. Позивач має намір проживати у ІНФОРМАЦІЯ_1 Г у м. Харкові, однак відповідач не погоджується добровільно звільнити квартиру, чим здійснює позивачеві перешкоди у користуванні його власністю. Крім того, відповідач тривалий час не сплачує комунальні послуги, накопичує борги.

В звязку з цим просив усунути перешкоди у здійсненні права власності - на квартиру АДРЕСА_1 Г у м. Харкові, виселити та визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою.

У судовому засіданні ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Зазначав, що не має іншого житла, крім квартири АДРЕСА_1 Г у м. Харкові, на цей час проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2, який належить іншій особі.

Відповідачем подано зустрічний позов до ОСОБА_4, ОСОБА_3, в якому він просив визнати нікчемним договір купівлі-продажу квартири № 72 по пр-туГ. Сталінграда, 146 Г у м. Харкові.

В обґрунтування зустрічного позову посилався на те, що у 2007 році за згоди своєї матері ОСОБА_4 він вселився до квартири АДРЕСА_1 Г у м. Харкові, і з 02.08.2007 року зареєстрований у вказаній квартирі. 27.08.2014 року між його матір'ю ОСОБА_6 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 Г у м. Харкові. При цьому, йому відомо, що вказана квартира для продажу у звичному порядку не пропонувалась, покупцем ОСОБА_3 або будь-якою іншою особою не оглядалась. Укладанням вказаного договору суттєво порушуються права позивача за зустрічним позовом на житло, вказаний договір порушує публічний порядок, оскільки він спрямований на порушення його конституційних прав і свобод людини і громадянина, зокрема, конституційного права на житло. З огляду на викладене, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 просить визнати договір купівлі-продажу квартири від 27.08.2014 року нікчемним.

У судовому засіданні ОСОБА_4 проти зустрічного позову заперечувала, просила в його задоволенні відмовити. Зокрема, посилалась на те, що договір купівлі-продажу вже був предметом судового розгляду, рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.02.2616 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 18.04.2016 року, в задоволенні позову про визнання договору недійсним відмовлено.

У судовому засіданні ОСОБА_3 просив в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_5 наддала клопотання про розгляд справи без її участі.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2.

Усунуто ОСОБА_3 перешкоди у здійсненні права власності шляхом виселення ОСОБА_2 з житлового приміщення за адресою: пр. Героїв Сталінграда, 146 Г, кв. 72, м. Харків.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2. відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити, задовольнити позов ОСОБА_2, визнати нікчемним правочин договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 Г у м. Харкові, укладенй 27 серпня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, та посвідчений приватним нотаріусов Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5 реєстраційний №1331, посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення, ухвалене з порушенням вимог матеріального та процесуального права, оскільки судом безпідставно не були взяті надані ним докази та пояснення.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Разом з тим до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині 2 ст. 64 'Ж УРСР, а саме: дружина наймача (власника), їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача (власника) може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем (власником) і ведуть з ним спільне господарство.

Ураховуючи зазначені норми матеріального права, право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку (квартири) права власності на це житло, а відтак припинення права власності особи на будинок (квартиру) припиняє право членів її сім'ї на користування цим житлом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. З ч. 1 ст. 346 ) із зняттям останнього з реєстрації.

Судом встановлено, що 27.08.2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу, у відповідності до умов якого ОСОБА_3 купив квартиру АДРЕСА_1 Г у м. Харкові. Цього ж дня право власності реєстровано у державному реєстрі прав на нерухоме майно.

Із довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку вбачається, що з 02.08.2007 року у квартирі АДРЕСА_1 Гум. Харкові зареєстрований ОСОБА_2.

Права ОСОБА_2 на проживання у спірній квартирі похідні від прав на цю квартиру ОСОБА_4, членом сім'ї якої він є.

При відчуженні власником квартири АДРЕСА_1 Г у м. Харкові - ОСОБА_4 свого майна на користь ОСОБА_3 та набуття останнім права власності на квартиру право ОСОБА_2 як члена сім'ї (сина) ОСОБА_4 на користування цим житлом припинилось.

Відповідач ОСОБА_2 є членом сім'ї колишнього власника квартири ОСОБА_6 і не є членом сім'ї нового власника квартири ОСОБА_3 ОСОБА_1 припиненням права власності колишнього власника втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2016 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 18.04.2016 року, відмовлено у визнанні цього договору недійсним.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволенням вимог ОСОБА_3

Обґрунтовано суд першої інстанції дійшов і висновку про відмову у задоволені зустрічного позову.

Згідно ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

В обґрунтування права на проживання у спірній квартирі позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 посилається на рішення суду першої, апеляційної та касаційної інстанції 2013 - 2014 років, довідку з місця проживання про склад сім'ї.

При цьому, як зазначає сам позивач за зустрічним позовом, раніше позов про виселення пред'являвся його матір'ю ОСОБА_6.

Отже доводи ОСОБА_2 стосовно того, що оскільки він зареєстрований у спірній квартирі в установленому законом порядку, це є підтвердженням його права на користуватися цим житлом, обґрунтовано не прийняті судом першої інстанції і не приймаються колегією суддів, оскільки з 27.08.2014 року власник квартири змінився.

Крім того, в обґрунтування своїх заперечень проти зустрічного позову, ОСОБА_3 до матеріалів справи надано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 27.07.2016 року, у відповідності до якої ОСОБА_2 належить на праві приватної власності однокімнатна квартира АДРЕСА_3.

Будь-яких доказів того, що при укладені оспорюваного договору купівлі-продажу квартири був порушений публічний порядок, який був спрямований на порушення конституційних прав і свобод ОСОБА_2, ним, відповідно до вимог ст..60 ЦПК України, не надано.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду законне і обґрунтоване, постановлено з дотриманням вимог матеріального в процесуального права і підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись п.1ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді