Справа № 755/3061/16-ц
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2016 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Костів Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про визнання дій державного виконавця неправомірними, скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження та , зобов'язання прийняти виконавчий лист до примусового виконання,

в с т а н о в и в:

10 лютого 2016 року Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» направило на адресу Дніпровського районного суду міста Києва скаргу на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області з вимогами:

«Визнати дії державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області Запорожець Т.Ю., вчинені при винесені постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 28.12.2015 року (ВП №49729822) з виконання виконавчого листа №6-2346/10, виданого 28.01.2011 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» 12750,00 грн. витрат, пов'язаних з вирішенням спору третейським судом, неправомірними.

Скасувати постанову державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області Запорожець Т.Ю. про відмову у відкритті виконавчого провадження від 28.12.2015 року (ВП №49729894).

Зобов'язати державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області Запорожець Т.Ю. прийняти до примусового виконання виконавчий лист №6-2346/10, виданий 28.01.2011 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» 12750,00 грн. витрат, пов'язаних з вирішенням спору третейським судом».

Представник заявника ОСОБА_3 в судовому засіданні просив задовольнити скаргу Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, мотивуючи тим, що державним виконавцем безпідставно винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 28.12.2015 року (ВП №49729822) з виконання виконавчого листа №6-2346/10, виданого 28.01.2011 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» 12750,00 грн. витрат, пов'язаних з вирішенням спору третейським судом, з посиланням, як підставу для відмови у відкритті виконавчого провадження, пропущення строків пред'явлення виконавчого документи до примусового виконання, оскільки така позиція державного виконавця не ґрунтується на нормах чинного законодавства та суперечить положення п.4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 04 листопада 2010 року №2677-VI «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового викання рішень судів та інших органів (посадових осіб)», яким визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являється до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Суб'єкт оскарження - Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, що підтверджується зворотним поштовим повідомлення про отримання виклику до суду, про причини неявки суд не повідомили, процесуальним правом подати письмові пояснення по суті предмету спору не скористались.

Заслухавши пояснення представника заявника ОСОБА_3, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України „Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу. Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця. При цьому вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Виходячи із засад цивільного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" саме державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 18 цього Закону.

Як з'ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, на підставі заяви стягувача Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк», 28 січня 2011 року Дніпровський районний суд міста Києва видав виконавчий лист №6-2346/10 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» 12750,00 грн. витрат, пов'язаних з вирішенням спору третейським судом. (а.с.7)

Виходячи зі змісту виконавчого листа судом зазначено, що ухвала суду набрала законної сили 03 січня 2011 року, строк пред'явлення виконавчого листа до виконання - 3 (три) роки.

29 вересня 2014 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_4 винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», та зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений для виконання до 29 вересня 2015 року.

На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 24 грудня 2014 року заяву Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про заміну сторони стягувача правонаступником задоволено.

Замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Ерсте Банк» на Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №6-2346/10 року виданого Дніпровським районним судом міста Києва про солідарне стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» заборгованості у розмірі 3 616 774,18 грн. та третейського збору у розмірі 12750,00 грн. з кожного відповідача. (а.с.10)

24 грудня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» звернулось до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області з заявою про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №6-2346/10 виданого 28.01.2011 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» 12750,00 грн. витрат, пов'язаних з вирішенням спору третейським судом. (а.с.8-9)

28 грудня 2015 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Запорожець Т.Ю. винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) на підставі п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», мотивуючи тим, що пред'явлений виконавчий документ перебував на виконанні у відділі з 14.04.2011 по 29.09.2014 та був повернутий стягувачу на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» з правом повторного пред'явлення згідно вимог ст.22 Закону в редакції чинній на момент повернення виконавчого документа стягувачеві, тобто в строк до 29.09.2015. Повторно виконавчий документ надійшов до відділу 25.12.2015, тобто стягувачем пропущено строк пред'явлення виконавчого листа до виконання. При цьому заявником не надано належних доказів своєчасності відправлення виконавчого листа (в строк до 29.09.2015) через засоби зв'язку. (а.с.6)

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, що відповідає конституційному положенню щодо обов'язковості виконання судових рішень на всій території України (ст. 124 Конституції України).

Відповідно до положень частини першої та шостої ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Виходячи з положень частини першої ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції які діяла на момент винесення рішення суду, виконавчі листи можуть бути пред'явлені до виконання протягом трьох років, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 04 листопада 2010 року, яка набула чинності з 09 березня 2011 року) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки:

а) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

б) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)», який набрав чинності з 09 березня 2011 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, тобто до 09 березня 2011 року, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Статтею 21 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній до цього, передбачалось, що виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а у випадках, коли рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

За змістом ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються:

1) пред'явленням виконавчого документа до виконання;

2) частковим виконанням рішення боржником;

3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Як роз'яснено у п.21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», перевіряючи додержання строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, суд має враховувати як положення статті 22 Закону про виконавче провадження, так і інші акти законодавства, якими врегульовано це питання. При цьому відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 4 листопада 2010 року № 2677-VI "Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)" виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що скарга Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до Відділу примусового викання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області в частині вимог про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки ПАТ «Фідобанк», як правонаступник стягувача ПАТ «Ерсте Банк», пред'явив виконавчий лист №6-2346/10, виданий 28 січня 2011 року Дніпровським районним судом міста Києва, до примусового виконання з дотриманням строків, які визначені у ст.22 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції яка діяла на момент винесення рішення суду, яка передбачала строк пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання - три роки, а виходячи з положень ч.3 ст.23 Закону України «Про виконавче провадження», після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, тому виходячи з наведених норм чинного законодавства державним виконавцем неправомірно відмовлено у прийняття виконавчого документа до примусового виконання, що зумовлює захист прав стягувача шляхом скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 28 грудня 2015 року, яка винесена в межах ВП №49729894.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 383 Цивільного процесуального кодексу України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до положення п.1 ч. 1 ст. 385 Цивільного процесуального кодексу України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Порядок надання послуг поштового зв'язку, права та обов'язки операторів поштового зв'язку і користувачів послуг поштового зв'язку та відносини між ними визначають Правила надання послуг поштового зв'язку, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270.

Відповідно до п.2 Правил, рекомендоване поштове відправлення - поштове відправлення ( лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок "M"), яке приймається для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення для пересилання з видачею розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові під розписку.

Згідно з п.99 Правил, рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу.

При вирішенні питання щодо дотримання строків звернення з даною скаргою до суду, суд враховує позицію заявника Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», яка висловлена безпосередньо у змісті поданої скарги, а саме те, що оскаржувана постанова державного виконавця від 28 грудня 2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження була одержана уповноваженим представником ПАТ «Фідобанк» лише 08 лютого 2016 року безпосередньо у державного виконавця, про що зроблена відмітка про отримання на іншому екземплярі постанови, в свою чергу суб'єкт оскарження не скористався процесуальним правом надати докази щодо спростування викладених заявником обставин щодо дати отримання оскаржуваної постанови, тому є підстави вважати, що заявник ПАТ «Фідобанк» звернувся з цією скаргою до суду з дотримання визначених законодавством строків.

Державний виконавець як працівник органу державної виконавчої служби за ст. 6 Закону України "Про виконавчу службу", зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України, а з огляду на ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" використовувати надані йому права у точній відповідності до закону.

Дії державного виконавця, його відмова від вчинення певної виконавчої дії, зволікання з вчиненням виконавчих дій, а також відмова у задоволенні заяви про відвід державного виконавця можуть бути оскаржені особами, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до виконання виконавчих дій у встановленому цим Законом порядку.

Як роз'яснено у п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" саме державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 18 цього Закону.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення вимог заявника ПАТ «Фідобанк» про зобов'язання державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області Запорожець Т.Ю. прийняти до примусового виконання виконавчий лист №6-2346/10, виданий 28.01.2011 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» 12750,00 грн. витрат, пов'язаних з вирішеням спору третейським судом, оскільки суд не вправі зобов'язувати державного виконавця до вчинення дій, які визначені Законом України "Про виконавче провадження" та можуть здійснюватись тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.1, 2, 11, 19, 21, 22, 23, 25 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст.72, 209-210, 383-387 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про визнання дій державного виконавця неправомірними, скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобов'язання прийняти виконавчий лист до примусового виконання задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Запорожець Тетяни Юріївни у відкритті виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №6-2346/10, виданого 28.01.2011 року Дніпровським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» 12750,00 грн. витрат, пов'язаних з вирішенням спору третейським судом.

Скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 28 грудня 2015 року, яка винесена державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Запорожець Тетяною Юріївною в межах ВП №49729894) щодо примусового виконання виконавчого листа №6-2346/10, виданого 28.01.2011 року Дніпровським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» 12750,00 грн. витрат, пов'язаних з вирішенням спору третейським судом.

В іншій частині вимоги скарги залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я