Номер провадження: 22-ц/785/2494/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1Д
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я.,

ОСОБА_2,

при секретарі - Коноваленко Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням старшого державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за участю стягувача ОСОБА_3 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 18 червня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

Старший держаний виконавець Другого Приморського ВДВС Одеського МУЮ, звернувшись 3 червня 2013 року до суду з вищеназваним поданням, вказав, що з 26 лютого 2013 року на виконанні знаходиться виконавчий лист №2-12323/10, виданий 20 вересня 2013 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 135266,85 грн. Посилаючись на ухилення від виконання рішення суду, державний виконавець просив тимчасово обмежити ОСОБА_4 в праві виїзду за межі України (т.1 а.с.202-203).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 червня 2013 року подання задоволено (т.1 а.с.213-214).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні подання.

Неправильність ухвали суду мотивовано порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Дорожньо-транспортна пригода мала місце 1 травня 2010 року.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2010 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на відшкодування матеріальних збитків 124056,47 грн., моральної шкоди 5000,00 грн., судові витрати 6209,85 грн., а всього стягнуто 135266,85 грн. (т.1 а.с.65-67).

Виконавчий лист №2-12323/10 видано Приморським районним судом м. Одеси 26 листопада 2010 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 135266,85 грн.(т.1 а.с.71,130).

Виконавче провадження відкрито постановою №В-15/1928 від 7 листопада 2011 року за заявою стягувача від 7 листопада 2011 року (т.1 а.с.128).

22 лютого 2012 року державним виконавцем Другого Приморського ВДВС Одеського МУЮ подано подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4 (т.1 а.с.120-121).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2012 року подання задоволено, обмежено ОСОБА_4 в праві виїзду за межі України (т.1 а.с.132).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 7 серпня 2012 року ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2012 року скасовано, постановлено нову ухвалу про відмову в задоволенні подання (т.1 а.с.189-190).

Постановою державного виконавця Другого Приморського ВДВС Одеського МУЮ від 4 травня 2012 року виконавчий лист №2-12323/10, виданий Приморським районним судом м. Одеси 26 листопада 2010 року, повернуто стягувачу на підставі пункту 5 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (не встановлення наявності майна, на яке можливо звернути стягнення) (т.1 а.с.168).

23 липня 2012 року стягувач ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа з підстав втрати виконавчого документа (т.1 а.с.196).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24 січня 2013 року постановлено видати дублікат виконавчого листа (т.1 а.с.200). На підставі ухвали судом 20 лютого 2013 року видано дублікат виконавчого листа №2-12323/10 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 135 266,85 грн. (т.1 а.с.205-206).

Постановою державного виконавця Другого Приморського ВДВС Одеського МУЮ від 26 лютого 2013 року відкрито виконавче провадження за заявою стягувача від 25 лютого 2013 року (т.1 а.с.204). Копію постанови про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_4 отримано 21 березня 2013 року (т.1 а.с.207, 208).

3 червня 2013 року старшим державним виконавцем Другого Приморського ВДВС Одеського МУЮ повторно подано подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4 Необхідність обмеження обгрунтовано ухиленням від виконання рішення суду (т.1 а.с.202-203).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 червня 2013 року подання задоволено, тимчасово обмежено ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань за виконавчим листом №2-12323/10, виданим судом 20 лютого 2013 року (т.1 а.с.213-214).

19 листопада 2015 року ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 червня 2013 року (т.1 а.с.223-226). Ухвалою судді апеляційного суду Одеської області від 18 грудня 2015 року відкрито апеляційне провадження за скаргою на ухвалу (т.1 а.с.248). Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29 січня 2016 року за заявою ОСОБА_4 апеляційну скаргу повернуто апелянту (т.1 а.с.258-259).

1 лютого 2016 року ОСОБА_4 повторно подано апеляційну скаргу на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 червня 2013 року (т.1 а.с.271-276). Ухвалою судді апеляційного суду Одеської області від 18 лютого 2016 року відкрито апеляційне провадження за скаргою на ухвалу (т.2 а.с.21-22).

Постановляючи ухвалу про задоволення подання про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з наведених в поданні підстав для вжиття обмеження, а саме ухилення від виконання зобовязань.

Доводи апеляційної скарги висновків суду про наявність підстав для встановлення обмеження в праві виїзду за межі України не спростовують з огляду на наступне.

За змістом статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» підставою для тимчасового обмеження в праві виїзду є дія неврегульованих зобовязань. Стаття 11 Закону України «Про виконавче провадження» надає державному виконавцю право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду.

Судова практика у вирішенні питання про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України орієнтує на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобовязань, а ухилення від їх виконання, тому зясуванню судом підлягає чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобовязання у повному обсязі або частково.

Так, ОСОБА_4 мала зобовязання по відшкодуванню матеріальних збитків, моральної шкоди, судових витрат всього на загальну суму 135266,85 грн. на підставі судового рішення, ухваленого 29 жовтня 2010 року. Рішення суду було звернуто до виконання у листопаді 2011 року. Вперше ОСОБА_4 обмежили у праві виїзду за межі України у лютому 2012 року, обмеження нею було оскаржено та у серпні 2012 року скасовано. Вдруге ОСОБА_4 було обмежено у праві виїзду за межі України у червні 2013 року. За три роки, а саме з дня ухвалення судового рішення про відшкодування шкоди до повторного обмеження в праві виїзду за межі України, ОСОБА_4 не вжила жодних дій для відшкодування шкоди.

Повторне обмеження у праві виїзду за межі України було вжито ухвалою суду від 18 червня 2013 року, ОСОБА_4 оскаржила ухвалу суду у листопаді 2015 року, за її заявою скаргу повернуто, повторно скаргу подано у лютому 2016 року. Рішення суду ОСОБА_4 виконано лише 16 лютого 2016 року шляхом внесення на депозитний рахунок Другого Приморського ВДВС Одеського МУЮ грошових коштів загальній сумі 148936,53 грн., з них 135266,85 грн. на виконання рішення суду, решта виконавчий збір, що підтверджено довідкою виконавчої служби від 18 лютого 2016 року №3343 (а.с.26).

Таким чином, обмеження в праві виїзду за межі України повторно вжито ухвалою суду від 18 червня 2013 року, підставою вжиття обмеження було ухилення від виконання судового рішення, фактично рішення суду виконано 16 лютого 2016 року, тобто через два роки та вісім місяців після вжиття обмеження та майже через шість років після ухвалення судового рішення про відшкодування шкоди.

У сенсі положень статті 303 ЦПК України суд перевіряє законність ухвали суду про обмеження в праві виїзду на момент постановлення такої, відтак, виконання рішення суду після оскаржуваної ухвали не є підставою для її скасування та постановлення в апеляційній інстанції нової ухвали про відмову в задоволенні подання. На момент повторного обмеження ОСОБА_4 в праві виїзду за межі України ухилення від виконання рішення суду було наявним, ОСОБА_4 належні до виконання зобовязання не виконувала свідомо.

Керуючись ст.303, п.1 ч.2 ст.307, п.1, ч.1 ст.312, ст.313, п.4 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 червня 2013 року в справі за поданням старшого державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за участю стягувача ОСОБА_3 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

ОСОБА_2