1Справа № 335/9487/15-ц 2/335/247/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Рибалко Н.І., при секретареві Мереуці М.А., за участі позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8, органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири в частині покупця, визнання права власності на квартиру, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири в частині покупця, визнання права власності на квартиру, зазначивши наступне. В липні 2013 року він вирішив придбати собі квартиру, самостійно знайшов продавців, та 23 серпня 2013 року, придбав квартиру у ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Із своєю дочкою, ОСОБА_3 ( відповідачем у справі) домовився, що при реєстрації у нотаріуса договору купівлі-продажу, покупцем квартири буде саме вона при умові, що без її згоди дочка не продасть зазначену квартиру будь-кому. Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, в якому покупцем зазначеної квартири була зазначена відповідачка, був зареєстрований приватним нотаріусом ОСОБА_8 ОСОБА_9 він розраховувався за квартиру із продавцями квартири ( третіми особами у справі) в присутності нотаріуса. На час придбання квартири у відповідачки взагалі не було своїх особистих збережень грошових коштів, оскільки вона вперше працевлаштувалась лише у серпні 2012 року. Фактично відповідачка завжди знаходилась і продовжує знаходитись на його утриманні та утриманні його колишньої дружини матері відповідачки. Для придбання квартири АДРЕСА_2 він використав грошові кошти отримані ним у борг у знайомих, власні збереження грошових коштів та грошові кошти від продажу 23.08.2013 року належної йому на праві приватної власності квартири АДРЕСА_3. Між ним та продавцями квартири були обговорені істотні умови продажу квартири, саме він розраховувався за квартиру, яку продавали її продавці і які, в свою чергу, його сприймали, як єдиного дійсного ( реального) покупця квартири.При нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу квартири волевиявлення продавців було направлене на завершення домовленості про продаж квартири саме йому, при формальному зазначенні в договорі купівлі-продажу титульним власником його доньки, відповідачки у справі. Після придбання спірної квартири його дочка вселилася в неї, але ніяких витрат на утримання квартири не несла і не несе. 17.10.2013 року у дочки народився син, його онук, ОСОБА_10 Із часу народження дитини відповідачка не працює, перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною до трьохрічного року. Комунальні платежі за користування квартирою №129 в будинку №6 по вул. Портовій м. Запоріжжя, починаючи із 23.08.2013 року і до теперішнього часу, сплачує особисто він через свою банківську картку за №182415 ПАТ « ПРИВАТБАНК», де в його відкритий поточний рахунок. Також за його власні кошти були придбані у спірну квартиру меблі та інші речі для проживання в ній як дочки, так і його онука. У серпні 2015 року між ним та дочкою, відповідачкою по справі, виникла сварка на грунті того, що останній, для власних потреб, необхідні були грошові кошти. Він відмовив у цьому доньці, вони посварилися, остання переїхала мешкати до своєї матері, після йому стало відомо, що відповідачка має намір продати оспорювану квартиру, що суперечить їх домовленості. Просить суд визнати недійсним в частині покупця договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4, укладений 23.08.2013 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 в реєстрі № 2396; вважати його покупцем квартири АДРЕСА_4 за договором купівлі-продажу від 23.08.2013 року, визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_4.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просить їх задовольнити у повному обсязі, пояснивши, що ніяким чином не забороняє своїй доньці з його онуком проживати у спірній квартирі, однак спірну квартиру він купував за свої власні кошти, враховуючи фізичний стан доньки, яка на час укладання договору була вагітною, та її вмовляння погодився на те, щоб покупцем квартири була зазначена донька. Він особисто розраховувався у нотаріуса за купівлю квартири, напередодні він продав 2-х кімнатну квартиру, та позичив грошей у своїх знайомих.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала, пояснивши, що вона особисто купувала в серпні 2013 року спірну квартиру, за власні кошти, та кошти, які давали їй бабуся та дідусь. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_5 у судове засідання не зявилась, про час та місце судового засідання повідомлена у встановленому законом порядку.

Третя особа ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що позивач ОСОБА_1 особисто з ним вів перемови з приводу купівлі квартири АДРЕСА_4, яка належала його сімї. ОСОБА_1 пояснював, що бажає купити квартиру для своєї доньки. Гроші у нотаріуса за купівлю квартири платив ОСОБА_1

Третя особа ОСОБА_7 у судове засідання не зявилась, про час та місце судового засідання повідомлена у встановленому законом порядку.

Третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 у судове засідання не зявився, у письмовій заяві просить суд розглянути справу у його відсутність.

Представник залученого ухвалою суду в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району у судове засідання не зявився, надіславши письмові заперечення на позов, посилаючись на законодавчі акти з питань охорони дитинства.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що в серпні 2013 року він позичав ОСОБА_1 48 000 грн., про що він писав розписку.

Проаналізувавши обставини справи, заслухавши пояснення сторін, їх представників, третіх осіб та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 212 ЦПК України).

Ст.41 Конституції України передбачає непорушність права приватної власності. Не допускається також протиправне позбавлення права власності або обмеження в його здійсненні.

Ст. 202 ЦК України визначає правочин як дію особи, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 203 ч. 1, ч. 5 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього кодексу.

Згідно ст. 217 ЦПК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Зміст такого договору полягає у відчуженні майна від однієї сторони та передання його у власність іншій стороні.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Судом встановлено, що 23.08.2013 року між ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу квартири № 129, що знаходиться в жилому будинку № 6 по вул.Портовій в м.Запоріжжя, який посвідчений та зареєстрований в реєстрі за № 2396 приватним нотаріусом ОСОБА_8

Надані позивачем письмові докази, а саме договір купівлі-продажу квартири від 23.08.2013 року свідчить про отримання ОСОБА_1 саме в день укладення оспорюваного договору грошових коштів за продаж його квартири 119 681 грн.

Крім того, письмові розписки про отримання 20.08.2013 року від ОСОБА_11 грошових коштів у розмірі 16 000 грн., та від ОСОБА_9 19.08.2013 року грошових коштів у розмірі 48 000 грн., який підтвердив у судовому засіданні даний факт, вказують на підтвердження доводів позивача про те, що він позичав недостатні грошові кошти для придбання спірної квартири.

Також судом встановлено, що усі дії з пошуку спірної квартири, її огляду, здійснював позивач, і цього не оспорювала відповідачка.

Відповідачка ж в свою чергу не підтвердила доказами та не довела факту наявності у неї необхідної для придбання спірної квартири суми грошей.

Заперечення представника відповідачки про те, що ОСОБА_1 не має жодного відношення до купівлі-продажу спірної квартири, та помилково вважає себе покупцем спірної квартири, спростовуються поясненнями самого позивача у справі, який був допитаний судом у якості свідка, а також поясненнями третьої особи ОСОБА_6

Таким чином, суд вважає, що укладаючи спірний договір купівлі-продажу, відповідач здійснила придбання майна, яке було предметом договору, за кошти позивача, тобто фактичним покупцем за договором купівлі-продажу від 23 серпня 2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 р./№ 2396 квартири АДРЕСА_4, є позивач.

Як встановлено судом та підтверджується дослідженими доказами, волевиявлення відповідачки на момент укладення оспорюваного правочину не було спрямоване на отримання нею у власність квартири АДРЕСА_4, і правочин не був спрямований на настання правових наслідків для відповідачки, як покупця, оскільки обовязки покупця за цим договором вона особисто фактично не виконала, а їх виконала інша особа позивач у справі.

За таких обставин, договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_5 від 23.08.2013 року, підлягає визнанню недійсним в частині покупця і, як наслідок цього необхідно визнати позивача фактичним покупцем за договором, право власності на спірну квартиру.

Письмові заперечення представника органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району не підлягають врахуванню при винесенні рішення, оскільки дані заперечення не вмотивовані, подані без зазначення конкретних обставин справи.

Так, згідно з частиною другою статті 18 Закону України "Про охорону дитинства" діти члени сім'ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Згідно з довідкою Центру обслуговування абонентів від 24.12.2015 року ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1,з 29.10.2013року зареєстрований за адресою:ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ч.3 ст.18 зазначеного Закону органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла, а діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Згідно із ч.2 ст.12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей" держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна та визнає неприпустимим зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень.

Для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, попередня згода повинна бути надана щодо будь-яких правочинів, право власності на яке, або право користування яким мають неповнолітні діти.

Виходячи із цивільно-правових відносин, які виникли на час укладення 23.08.2013 року договору купівлі-продажу квартири, права дитини не могли бути порушені, оскільки ОСОБА_10 народився після укладення спірної угоди.Крім того, суд вирішуючи спір у спосіб, обраний позивачем, не вирішує питання про позбавлення права власності або ж права користування малолітнім спірною квартирою, тобто житлові права ОСОБА_10 за обставинами спору не зменшені й не обмежені спірною угодою. В такому разі, аргументи відповідачки з цього питання не є виправданими.

Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3685 грн.80 коп.

Керуючись ст.ст.10,11,60, 209,212,214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8, органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири в частині покупця, визнання права власності на квартиру, - задовольнити.

Визнати недійсним в частині покупця договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_6, укладений 23.08.2013 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 в реєстрі № 2396.

Вважати покупцем квартири АДРЕСА_4 за договором купівлі-продажу від 23.08.2013 року ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_4.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3685 (три тисячі шістсот вісімдесят пять) грн.80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Н.І. Рибалко