Справа № 132/1099/16-ц
Провадження № 2/132/468/16
РІШЕННЯ

Іменем України

18.07.2016 Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Павленко І.В.

при секретарі Жовті С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Калинівка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми витрачених коштів на утримання неповнолітніх дітей, суд-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми витрачених коштів на утримання неповнолітніх дітей.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 04.02.2016 року по справі №2321/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог Служби у справах дітей та сім'ї Бучанської міської ради Київської області, Служби у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визначення місця проживання малолітніх дітей разом з матір'ю та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог Служба у справах дітей Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області, Служба у справах дітей та сім'ї Бучанської міської ради Київської області, Служба у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визначення місця проживання малолітніх дітей було визначено місце проживання малолітніх дітей: дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір'ю - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 16.03.2016 року дане рішення залишено без змін.

З липня місяця 2015 року відповідач, як батько дітей, не приймає участі в їх утриманні. Ірпінським міським судом Київської області постановлено рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_2, але аліменти нараховані з листопада 2015 року. Вона самостійно готувала дітей до школи, купувала продукти харчування, проводила медичний огляд дітей та влаштовувала їм розважальні програми. Загалом, за період з липня місяця 2015 року по листопад 2015 року вона витратила кошти на утримання дітей в сумі 22444,16 грн., а враховуючи, що у відповідності до вимог ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, вважає, що з відповідача підлягає стягненню сума в розмірі 11773,28 грн. Тому звернулась в суд з даним позовом.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник на підставі договору про надання правової допомоги - адвокат ОСОБА_5 в судове засідання не зявились, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують з мотивів наведених у позові.

Представник відповідача на підставі довіреності ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з підстав наведених у запереченні. Просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1, як безпідставному.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб розірвано на підставі рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 12.05.2014 року. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей, а саме: дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 04.02.2016 року по справі №2321/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог Служби у справах дітей та сім'ї Бучанської міської ради Київської області, Служби у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визначення місця проживання малолітніх дітей разом з матір'ю та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог Служба у справах дітей Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області, Служба у справах дітей та сім'ї Бучанської міської ради Київської області, Служба у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визначення місця проживання малолітніх дітей було визначено місце проживання малолітніх дітей: дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір'ю - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 16.03.2016 року дане рішення залишено без змін.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 17.03.2016 року було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 25.04.2016 року цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей було залишено без розгляду, в звязку з повторною неявкою позивача в судове засідання.

Крім того, рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 01.06.2016 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів було задоволено частково, а саме: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 26.04.2016 року і до повноліття дітей.

Дані рішення набрали законної сили, тому у відповідності до вимог ч.3 ст.61 ЦПК доказуванню не підлягають.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 2 ст.181 СК України, передбачено, що за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

У відповідності до ч.1 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Таким чином, батьки дитини, визначаючи у зазначеному договорі способи виконання їх обов'язку утримувати її, можуть передбачати сплату аліментів у частці від заробітку (доходу) їх платника і (або) у твердій грошовій сумі, сплачуваній періодично чи одноразово.

Зазначене положення відповідає одному з наведених у ч. 2 ст. 7 СК принципів сімейного права, згідно з яким сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками.

Крім того, сімейне законодавство виходить з того, що под¬ружжя, батьки дитини, батьки й діти, інші члени сім'ї та родичі, відносини між якими регулює СК, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства.

Однак, як було встановлено в судовому засіданні між позивачкою та відповідачем не було досягнуто домовленості про матеріальне утримання дітей і позивачка не була позбавлена права на предявлення позову про стягнення аліментів на утримання дітей, з моменту коли діти перебували повністю на її утриманні.

На даний час з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей, починаючи з 26.04.2016 року. Заборгованості по аліментах не має.

Крім того, суд критично оцінює твердження позивачки про те, що відповідач не приймає участі у вихованні неповнолітніх дітей, оскільки згідно розпорядження Києво-Сятошинської районної державної адміністрації Київської області №286 від 21.04.2016 року «Про встановлення участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дітьми» було встановлено дні та години участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми Максимом та Софією, що свідчить про бажання батька приймати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми. Протилежного в судовому засіданні встановлено не було.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на те, що обоє батьків зобов'язані приймати участь в утриманні та вихованні дітей і не поглиблювати конфліктну ситуацію, захищаючи свої власні інтереси, а намагатись проявляти справжню турботу, реалізовувати свої права шляхом домовленості і забезпечити належні умови для розвитку своїх дітей.

Крім того, надані позивачкою ОСОБА_1 як докази товарні та фіскальні чеки про придбання одягу, взуття, шкільного приладдя та продуктів харчування, як остання зазначає для дітей Софії та Максима, суд оцінює критично, оскільки вказані чеки не підтверджують того факту, що саме для своїх дітей позивачка купувала перелічені у чеках речі та продукти харчування.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що в задоволенні позову слід відмовити.

У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

Тому, враховуючи обставини справи та прийняте судом рішення, суд приходить до висновку, що витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачкою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.180-181 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми витрачених коштів на утримання неповнолітніх дітей відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: