АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 542/1595/15-ц Номер провадження 22-ц/786/890/16Головуючий у 1-й інстанції Стрельченко Т. Г. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого судді: Кривчун Т.О.

Суддів: Дряниці Ю.В., Чумак О.В.

при секретарі: Філоненко О.В.

за участю: представника відповідача Сучкової Ю.О.

позивача ОСОБА_3, представника позивача - ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника за довіреністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Сокіл» - Сучкової Юлії Олександрівни

на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 19 січня 2016 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сокіл» (далі - ТОВ «Сокіл»), третя особа Відділ Держгеокадастру у Новосанжарському районі Полтавської області, про зобов'язання звільнити та повернути земельну ділянку.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до місцевого суду із вказаним позовом до ТОВ «Сокіл»», в якому прохав зобов'язати відповідача звільнити земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,74 га, розташовану на території Соколово-Балківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, посвідчену Державник актом на право власності на землю серії НОМЕР_1 від 12.08.2002 року, кадастровий номер НОМЕР_2 та повернути її власнику (ОСОБА_3.).

В обґрунтування позову зазначає, що 15.04.2005 року між позивачем та ТОВ «Сокіл» було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 10 років, та акт прийому-передачі, що є невід'ємною частиною даного договору; договір був зареєстрований у відділі Держземагенства Новосанжарського району 15.04.2009 року.

Вважає, що договір припинився у зв'язку з закінченням строку, на який його було укладено, оскільки відповідач чотири роки користувався земельною ділянкою без державної реєстрації, а тому земельна ділянка підлягає поверненню.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 19 січня 2016 року позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сокіл», третя особа відділ Держгеокадастру у Новосанжарському районі Полтавської області про зобовязання звільнити та повернути земельну ділянку задоволено .

Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Сокіл» звільнити земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,74 га., розташовану на території Соколово-Балківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, посвідчену Державним актом на право власності на землю серії НОМЕР_1 від 12.08.2002 року, кадастровий номер НОМЕР_2 та повернути її власнику,- ОСОБА_3.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сокіл» на користь ОСОБА_3 1244,00 (одна тисяча двісті сорок чотири) грн. судового збору.

З вказаним рішенням не погодилось ТОВ «Сокіл», представник якого в поданій апеляційній скарзі, посилаючись порушення та неправильного застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що, договір набирає чинності після підписання його сторонами та державної реєстрації, а, оскільки державна реєстрація спірного договору була вчинена у 2009 році то і термін його дії має спливати у 2019 році. Окрім того, зазначають, що, у порушення норм закону, відповідача ТОВ «Сокіл» не було повідомлено про судове засідання 19.01.2016 року, що порушило його права, визначені ст.27 ЦПК України.

У судовому засіданні представник відповідача доводи, наведені в апеляційній скарзі підтримав та прохав її задовольнити.

Позивач та його представник проти задоволення апеляційної скарги заперечували та прохали її відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам рішення місцевого суду відповідає в повній мірі.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що, відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_3 на праві приватної власності, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серія та номер НОМЕР_1, виданого 12.08.2002 року, Соколово-Балківською сільською радою народних депутатів, належить земельна ділянка, яка знаходиться на території Соколово-Балківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області (а.с.9).

У 2005 році між ОСОБА_3 (Орендодавець) та ТОВ «Сокіл» (Орендар) було укладено договір оренди землі (а.с.3-5).

Відповідно до п.2 договору в оренду передається земельна ділянка на підставі Державного акту на право приватної власності на землю: серія НОМЕР_1 площею 4,74 га, зареєстрованого за №379 від 12.08.2002 року.

За змістом п.8 Договір укладено на 10 років.

Пунктом 41 визначено, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації орендарем та оплатою всіх розмірів послуг з реєстрації за згодою орендаря.

Зі змісту даного Договору вбачається, що він зареєстрований у Новосанжарському ВО ПРФ ДП «Центр державного земельного кадастру» 15.04.2009 року за №26 (а.с.5).

Також, у 2005 році було підписано Акт прийому-передачі вказаної земельної ділянки (а.с.6).

Відповідно до Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 4,74 га, яка належить ОСОБА_3, становить 124364,91 грн. (а.с.18).

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив із того, що оспорюваний договір оренди землі, укладений у простій письмовій формі строком на десять років, пройшов відповідну державну реєстрацію, орендодавець мав необхідний обсяг цивільної дієздатності та волевиявлення сторін було спрямоване на укладення договору оренди, та початок перебігу строку дії договору оренди розпочався з моменту його підписання, а саме з 2005 року та, відповідно. припинив свою дію у 2015 році.

Такі висновки суду першої інстанції в повній мірі відповідають встановленим по справі обставинам та нормам матеріального права, виходячи з наступного.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Законом України «Про оренду землі», Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст.ст.10,11,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст.ст.116, 125 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом і таким законом є Закон України "Про оренду землі", яким визначено істотні умови договору оренди земельної ділянки та порядок продовження договору.

Статтею 18 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, що діяла на час укладення Договору) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Згідно із ч.1 ст.19 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, що діяла на час укладення Договору), строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. В силу ч.1 ст.31 цього Закону договір оренди припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Аналогічне положення міститься і у п.35 договору оренди землі, укладеному у 2005 році.

Відповідно до ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладання.

Частиною 1 ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди є, зокрема: об'єкт оренди; строк дії договору оренди.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоду встановленої форми.

Пунктом 8 Договору оренди землі від 2005 року передбачено, що договір укладено на 10 (десять) років. Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації орендарем та оплатою всіх розмірів послуг з реєстрації за згодою орендаря(п.41 Договору) (а.с.3-5).

Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні договорів, набуваються після відповідної державної реєстрації. У момент державної реєстрації набирає чинності (юридичної сили) договір, укладення якого уже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору.

Установлено, що у 2005 році сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору оренди спірної земельної ділянки, скріпивши договір своїми підписами, що і є моментом його укладення.

Строк дії договору оренди землі визначається відповідно до ст.19 Закону України «Про оренду землі» та, оскільки встановлено, що спірний договір укладено у 2005 році, тому саме з цього часу необхідно обраховувати строк його дії.

Незважаючи на те, що державна реєстрація Договору здійснена пізніше, сторони, згідно вимог ст.631 ЦК України, не внесли зміни до договору щодо строку його дії.

Таким чином, строк дії договору сторонами визначено з 2005 року по 2015 рік.

На підставі вказаного суд першої інстанції правильно виходив із того, що строк дії договору оренди земельної ділянки, укладеного між сторонами, розпочинається з моменту його укладення, а не з моменту його державної реєстрації, оскільки державна реєстрація вказує на чинність договору (набрання юридичної сили) і не може змінювати момент його укладення.

Відповідно до ч.2 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про те, що, після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки, термін дії договору не продовжувався, земельна ділянка використовується з порушенням умов договору, а тому підлягає поверненню.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що договір земельної ділянки набирає чинності з дня його державної реєстрації є безпідставними та не ґрунтуються на нормах закону.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, місцевий суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну правову оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при ухваленні рішення та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновком суду по їх оцінці.

З огляду на наведене підстав для скасування рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника за довіреністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Сокіл» - Сучкової Юлії Олександрівни, - відхилити.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 19 січня 2016 року,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/ Т.О. Кривчун

СУДДІ: /підпис/ Ю.В. Дряниця

/підпис/ О.В. Чумак

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Т.О. Кривчун