Справа № 154/2777/15-ц Провадження № 22-ц/773/421/16 Головуючий у 1 інстанції: Канівець Л.Ф.
Категорія: 34 Доповідач: Федонюк С. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С.Ю.,

суддів - Грушицького А.І., Свистун О.В.,

з участю:

секретаря - Концевич Я.О.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_4 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, за апеляційною скаргою відповідача Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія «ПЗУ Україна» на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16 грудня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Страхова Компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 майнової шкоди у сумі 37712,73 грн., витрати за проведення автотоварозначого дослідження у сумі 1600 грн., 1500 грн. на відшкодування моральної шкоди та 387,13 грн. судових витрат по сплаті судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 1500 грн. та понесених судових витрат у сумі 243,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «Страхова Компанія «ПЗУ Україна» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В ході апеляційного розгляду даної справи позивач та його представник апеляційну скаргу заперечили та просили рішення суду залишити в силі, відповідачі в судове засідання не з'явилися, будучи повідомленими про час та місце судового розгляду справи.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону в повній мірі не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16 березня 2015 року відповідача ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (а.с.5), та встановлено, що він 02 березня 2015 року, керуючи автомобілем марки «Volkswagen ЛТ-35», реєстраційний номер НОМЕР_1, виїхав на смугу зустрічного руху, чим змусив позивача ОСОБА_1 - водія автомобіля «Ford Sierra», реєстраційний номер НОМЕР_2, з'їхати на мокре узбіччя, де стався занос автомобіля і наїзд на дерево, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Цивільна відповідальність ОСОБА_4 була застрахована ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № АІ/7461891 від 12.01.2015 року.

Цивільна відповідальність ОСОБА_1 також була застрахована ПАТ СК «ПЗУ Україна» згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/6359938 від 19.03.2014 року строком на один рік.

В день ДТП, а саме 02 березня 2015 року, сторони звернулися до ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» як страховика з повідомленнями про страховий випадок за договором страхування, що передбачено нормами Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в яких зазначено, зокрема про обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП.

Однак, представник страхової компанії на місце події не прибув, чим порушив вимоги пункту 33.3 ст. 33 даного Закону.

Листом від 29 травня 2015 року ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування на підставі п.п. 37.1.3, п.37.1 ст. 37 Закону, а саме невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди, а конкретно щодо обов'язку збереження пошкодженого автомобіля в такому ж вигляді, як він знаходився безпосередньо на момент ДТП.

Ухвалюючи рішення про повне задоволення позову, суд першої інстанції вважав, що майнова шкода мала бути відшкодована страховиком, його відмова є незаконною, зважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність була застрахована відповідачем та жодного порушення з боку позивача не було. Разом з тим, суд вважав, що доведеною є і завдана моральна шкода.

Проте, таких висновків суд дійшов з порушенням норм матеріального права і вони не в повній мірі відповідають дійсним обставинам справи.

Згідно із ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до положень п.33.1.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, повинен невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП встановленого зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Відповідно до пункту 33.3 цього ж Закону водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Відповідно до пунктів 34.1.- 34.4 ст. 34 Закону страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених ст.. 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

В порушення п. 34.2 ст. 34 Закону страховик протягом десяти робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду не направив свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

В порушення вимог п. 34.3 цієї статті потерпілий має право, якщо представник страховика (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.

У своїх поясненнях позивач стверджує, що представник страхової компанії прибув для огляду його автомобіля лише 23 березня 2015 року, тобто з порушенням встановлених строків, що підтверджується протоколом огляду колісного транспортного засобу «Ford Sierra» за № 500/15 від 23.03.2015 року (а.с.51-52). Також позивач пояснював, що ушкоджений автомобіль перебував у нього в тому ж стані, в якому він був після ДТП, жодних деталей та елементів чи обладнання він не розбирав, однак при ударі передня частина автомобіля була пошкоджена, тому він зібрані деталі зберігав до огляду у салоні.

Потерпілий скористався своїм правом, надавши суду замовлений ним висновок №60 експертного автотоварознавчого дослідження даного автомобіля, складений 09.08.2015 року. Згідно з цим висновком, під час огляду автомобіля встановлено, що пошкодження зосереджені на передній частині кузова. В зоні пошкодження елементи облицювання, силові агрегати та їх начепне обладнання, в салоні пошкоджено: кермове колесо, панель приладів та їх складові, наявний складний дефект кузова (а.с.14-15).

Разом з тим, ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» подало суду протокол огляду транспортного засобу № 500/15 від 23.03.2015 року, в якому зазначено, що автомобіль наданий для огляду з частково розібраною передньою частиною: знято фари, бампер, підсилювач бампера, вентилятор з дифузором та радіатором.

Таким чином, колегія суддів вважає, що саме розібрані деталі, як вказано у проколі огляду транспортного засобу, є пошкодженими елементами, про які зазначено у висновку № 60 експертного автотоварознавчого дослідження від 09.08.2015 року.

Тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на правильність висновку суду першої інстанції щодо стягнення майнової шкоди з ПрАТ «СК ПЗУ Україна» як із страховика, оскільки в будь-якому випадку потерпілий звільняється від обов'язку збереження пошкодженого майна у такому стані, як воно знаходилося після ДТП, так як не з вини позивача представник страхової компанії прибув для огляду пошкодженого майна в строк понад десять робочих днів, а тому відмова відповідача сплатити страхове відшкодування є необґрунтованою.

Разом з тим, колегія суддів вважає підставними доводи апелянта про те, що висновок суду є необгрунтованим та хибним в частині стягнення з страхової компанії моральної шкоди, виходячи з наступного.

Згідно з п.2 ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, протиправними діями відповідача ОСОБА_4 внаслідок пошкодження транспортного засобу було порушено звичайний порядок та спосіб життя позивача, у зв'язку з чим він зазнав моральних страждань, а тому суд першої інстанції, правильно визначившись із характером спірних правовідносин в частині стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди, як володільця джерела підвищеної небезпеки, однак дійшов хибного висновку про стягнення моральної шкоди з відповідача ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна».

Згідно зі ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що чинним законодавством не передбачено стягнення зі страховика коштів на відшкодування моральної шкоди на користь фізичної особи, яка не зазнала у ДТП ушкоджень здоров'я. Таке право, передбачене статтею 26-1 Закону, має виключно особа, яка зазнала у ДТП ушкодження здоров'я.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 не має права на відшкодування моральної шкоди, згідно з вимогами вищенаведеної статті, оскільки останній не довів ушкодження здоров'я під час ДТП, а висновки суду про стягнення такої шкоди є безпідставним, а отже в цій частині рішення підлягає скасуванню.

У решті рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Отже, колегія суддів приходить до переконання, що у зв'язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального права, та невідповідністю висновків суду дійсним обставинам справи, згідно зі статтею 309 ЦПК України оскаржуване рішення в частині стягнення моральної шкоди з ПАТ «СК «ПЗУ Україна в сумі 1500 грн. слід скасувати. В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія «ПЗУ Україна» - задовольнити частково.

Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16 грудня 2015 року в даній справі в частині стягнення з ПАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 1500 грн. моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення - про відмову в задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді