У Х В А Л А

Іменем України

16 березня 2016 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

при секретарі Янковській С.Ю..

в ході розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_3 та ПАТ «ВіЕс Банк» про визнання права особистої приватної власності на нерухоме майно - нежитлові приміщення № № 4-1, 4 2, 4 3 загальною площею 111 метрів квадратних за адресою : м. Львів, вул.. Наукова, 56-61, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна - 01 і стягнення судових витрат та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_3 та ПАТ «ВіЕс Банк» про здійснення реального поділу нежитлового приміщення , що знаходиться за адресою : м. Львів, вул.. Наукова, 59 61, загальною площею 111,7 квадратних метрів виділивши позивачу за зустрічним позовом: приміщення площею 1,5 квадратних метра, що позначено на поверховому плані літ. 4-1; приміщення площею 3,1 квадратних метра, що позначено на поверховому плані літ. 4-3; приміщення площею 50, 9 метрів квадратних, що позначені на поверховому плані літ. 4-2 та стягнення судових витрат, -

В С Т А Н О В И В:

22 січня 2016 року позивач звернувся в суд з позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ухвали суду від 09 лютого 2016 року у справі відкрито провадження.

В судовому засіданні відповідач та її представник подали зустрічний позов та одночасно заяву про забезпечення позову.

Згідно заяви, сторона просить вжити заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою : м. Львів, вул.. Наукова, 56-61, загальною площею 111, 7 метрів квадратних та позначені на поверховому плані літ. № № 4-1, 4 2, 4 3, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна - 11554223. оскільки, як на їх думку, невжиття заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення. Звертають увагу, що згідно інформації з державного реєстру прав на нерухоме майно, спірний обєкт не обтяжений будь якими заборонами, а тому є загроза його відчудження позивачем за первинним позовом.

У підтвердження заяви, заявники покликаються на інформаційну довідку з Державного реєстру, копію якої долучили до матеріалів заяви про забезпечення позову, та з якої вбачається, що власником обєкта є ОСОБА_1.

Відповідач за первинним позовом та її представник в судовому засіданні клопотання підтримали, пояснення дали аналогічні викладеним у заяві.

Представник позивача за первинним позовом проти задоволення клопотання заперечив, звернувши увагу суду на те, що до судового розгляду спору, його довіритель не вживав жодних заходів до відчуження спірного нерухомого майна.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, підставами для забезпечення позову є неможливість виконання рішення суду.

У той же час, заявник звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, покликається на припущення, не навівши жодної конкретної обставини, яка б давала підстави вважати, що є загроза порушенню її прав, а відтак загроза для утруднення виконання судового рішення у справі.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього, або в інших осіб.

Згідно з частиною першою ст.. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до ч. 4 ст. 153 ЦПК України, суд, допускаючи забезпечення позову, може вимагати від позивача забезпечити його вимогу заставою, достатньою для того, щоб запобігти зловживанню забезпеченням позову, яка вноситься на депозитний рахунок суду.

З огляду на встановлені судом фактичні обставини викладені у заяві та поясненнях сторін, суд приходить до висновку про необхідність встановлення застави, яку, з урахуванням обставин справи, визначає у розмірі 30000 (тридцять тисяч ) грн. 00 коп.

При цьому, суд виходить із оцінки предмета іпотеки, що встановлена відповідно до іпотечного договору від 22 травня 2006 року.

До виконання зазначених вище вимог суду та внесення заявником застави на депозитний рахунок суду, у задоволенні заяви на даному етапі цивільного судочинства у даній справі, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15 рп / 2011 у справі № 1-26/11 з урахуванням п. 4, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову",-

у х в а л и в :

Зобовязати заявника - ОСОБА_2 у цивільній справі № 465/4368/16-ц забезпечити вимогу про забезпечення позову заставою в розмірі 30000 ( тридцять тисяч ) грн. шляхом внесення на депозитний рахунок Франківського районного суду м. Львова.

До виконання вказаної вимоги суду, в задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовити за безпідставністю.

Дана відмова не позбавляє заявника звернутися із заявою повторно, якщо перестануть існувати перешкоди вказані в ухвалі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. Кузь