ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року справа № 174/1056/15-ц

п/с 2/174/52/2016

Вільногірський міський суд, Дніпропетровської області,

в складі: головуючого судді Шаповала Г.І.

при секретарі: Пелипас Н.І.

з участю: позивача ОСОБА_1

третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, треті особи у справі: Виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, як орган опіки та піклування; ОСОБА_2,

У С Т А Н О В И В:

Згідно позову, що надійшов до суду 22.12.2015 року, та змінам до нього від 25.01.2016 р. (а.с.27-28), позивачка зазначила, що з відповідачем вона одружилася 01.06.2007 року і стала носити прізвище ОСОБА_1. Від цього шлюбу у них є неповнолітня донька, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1., що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом РАГС Вільногірського МУЮ Дніпропетровської області 30.10.2007 року, актовий запис № 202.

Спільне життя з відповідачем не склалася через те, що у них не стало взаємного розуміння, в результаті чого сталося охолодження взаємних почуттів і основа подружніх відносин втрачена.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 29.04.2009 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Це судове рішення набрало законної сили 12.05.2009 року. Цей факт також підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Відділом РАГС Вільногірського МУЮ Дніпропетровської області 08.07.2009 року, актовий запис № 50. Після розірвання цього шлюбу вона свого прізвища, ОСОБА_1, не змінювала.

Весь цей час донька ОСОБА_4 проживала та проживає в теперішній час разом з нею за адресою: АДРЕСА_1, що не викликало та не викликає спору з боку відповідача. Факт відсутності спору між нею та відповідачем з питання місця проживання доньки ОСОБА_4 був встановлений Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 29.04.2009 року.

25.09.2015 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції від 25.09.2015 року, актовий запис № 792. Після державної реєстрації цього шлюбу вона змінила своє прізвище на - ОСОБА_1.

Після створення з ОСОБА_2 нової сім'ї, вони втрьох, її теперішній чоловік, її донька ОСОБА_4 та вона, мають намір проживати однією сім'єю в квартирі її теперішнього чоловіка ОСОБА_2: - АДРЕСА_2. Ця квартира є приватною власністю виключно ОСОБА_2, що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 30.12.2010 року.

В зв'язку з цим вона звернулася з заявою до Вільногірського міського сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, на що 17.12.2015 року отримала відповідь, згідно зі змістом якої: «На виконання вимог п.2.3 розділу II Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого Наказом МВС від 22.11.2012 року № 1077 при проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків.

Згідно ст.160 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків. У тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків, і кожен з них має брати участь у визначенні місця проживання дитини на засадах рівності. При цьому не мають значення причини роздільного проживання батьків. Для реєстрації місця проживання разом з дитиною, необхідна письмова згода батька дитини».

При цьому, їй було усно пояснено, що в судовому Рішенні Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 29.04.2009 року, в його резолютивній частині не вказано, що місцем проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 є місце проживання її матері, тобто її місце проживання.

До теперішнього часу вона та відповідач не дійшли згоди, щодо місця проживання їхньої доньки ОСОБА_4. На цей час донька ОСОБА_4 не досягла десяти років та не може приймати участь, щодо визначення місця її проживання, шляхом надання особистої прихильності одному з батьків.

Частиною 1 ст. 161 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Крім цього, відповідач не заявляє про його бажання, щоб їхня спільна дитина - донька ОСОБА_4, проживала разом з ним. Він просто не дає офіційної згоди на проживання дитини саме з нею в її новій сім'ї, за іншою адресою. Вона вважає, що в інтересах доньки ОСОБА_4 проживати саме з нею, а не з її батьком. В цій квартирі також обладнана кімната для дитини, щоб донька ОСОБА_4 мала здоровий сон, мала можливість навчатися, гратися. Щодо стосунків між донькою та чоловіком, то вони мають добрі стосунки один з одним. На сьогоднішній день донька ОСОБА_4 навчається в середній школі № 5 міста Вільногірська, в другому класі

Таким чином, проживання доньки ОСОБА_4 разом з нею в новій сім'ї, за іншою адресою, відповідає її інтересам. Вона має можливість забезпечити їй належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого відповідач забезпечити не в змозі. Разом з тим, вона не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідача з донькою і готова з свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлення піклування її батька (відповідача).

Згідно з актом обстеження спеціалістів служби у справах дітей від 15.12.2015 р., для виховання, розвитку проживання та утримання доньки вона забезпечила всі необхідні умови.

Відповідач не надає згоди (письмової згоди) на реєстрацію місця проживання доньки ОСОБА_4 разом з нею, що і викликало її звернення до Суду з відповідними витратами на сплату судового збору та сплату за правову допомогу адвокату, що повинно бути компенсовано відповідачем.

На підставі викладеного й у відповідності з ч. 4, 5 ст. 19, ч. 1, 2 ст. 161 СК України, керуючись ч. 1, 2 ст. 35, ст. 36, ч. 1 ст. 88, п. 5 ч. 6 ст. 130 ЦПК України, позивачка прохає:

1. Визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Вільногірська Дніпропетровської області, з нею, за її теперішньою адресою: АДРЕСА_1, з наданням їй права перереєстрації місця проживання доньки за адресою місця проживання її теперішнього чоловіка, а саме: АДРЕСА_2.

2. Всі судові витрати, передбачені ЦПК України, а також витрати на правову допомогу (оплата за послуги адвоката) покласти на відповідача.

В судовому засіданні позивачка, ОСОБА_1, та третя особа на її боці, ОСОБА_2, позовні вимоги та їх обгрунтування підтримали в повному обсязі. З додаткових пояснень позивачки витікає, що є судове рішення і виконавчий лист про стягнення аліментів на її користь з ОСОБА_3 на утримання доньки. Близько 5 років назад вона за наполягання ОСОБА_3 відмовилась від стягнення аліментів, проте він їй назустріч не йде і не надає письмової згоди на проживання доньки разом з нею, що перешкоджає реєстрації доньки за новим місцем проживання. До ОСОБА_3 вона зверталася неодноразово, в тому числі, коли для цього в судовому засіданні оголошувалася перерва для вирішення спору на добровільних засадах. Відповідачу потрібно було лише надати письмову згоду у виконком Вільногірської міської ради на реєстрацію дитини за новою адресою.

Представник позивачки, адвокат Левітін О.Ю., в судове засідання не з'явився та надав заяву про розгляд справи за його відсутності, у разі згоди на це позивачки (а.с.56).

Відповідач в судове засідання не з'явився та надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на розсуд суду (а.с.55). Раніше в судовому засіданні, він позов не визнавав, але із його пояснень витікає, що він, взагалі, не має заперечень проти того, щоб донька проживала з позивачкою і позов визнав би, якби з нього не стягувалися судові витрати.

Представник третьої особи, виконкому Вільногірської міської ради, в судове засідання не з'явилася та надала заяву про розгляд справи за її відсутності, де зазначила, що позовні вимоги підтримує, також долучила до справи копію рішення виконавчого комітету Вільногірської міської ради від 11.03.2016 р. № 117/0/7-16, яким визнано доцільним визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1., разом з її матір'ю, ОСОБА_1 (а.с.57).

Враховуючи, що позивачка, ОСОБА_1, та третя особа на її боці, ОСОБА_2, наполягали на проведенні судового засідання за відсутності осіб, які не з'явилися в судове засідання, суд, відповідно до ст. 169 ЦПК України, враховуючи наявність заяв від цих осіб про розгляд справи за їх відсутності, на місці виніс ухвалу про проведення судового засідання за відсутності осіб, які не з'явилися в судове засідання.

Дитина сторін в судовому засіданні не опитувалася, але суд враховує пояснення дитини, що зазначені в рішенні виконавчого комітету Вільногірської міської ради від 11.03.2016 р. № 117/0/7-16, яким визнано доцільним визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1., разом з її матір'ю, ОСОБА_1. При цьому, малолітня ОСОБА_4 висловила бажання проживати спільно з своєю матір'ю та її новим чоловіком, з яким у неї склалися добрі відносини.

Згідно квитанції від 22.12.2015 р. позивачкою сплачено судовий збір в сумі - 487.20 грн. (а.с.1).

Згідно копії витягу із паспорта громадянки України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2., вона зареєстрована за місцем проживання в АДРЕСА_1 (а.с.4).

Згідно копії свідоцтва про шлюб, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб 25.09.2015 р., актовий запис № 792 Кіровського ВДРАЦС Дніпропетровського МУЮ, після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові - ОСОБА_2, дружині - ОСОБА_1 (а.с.5).

Згідно копії свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, її батьками зазначені: ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а.с.6).

Згідно копії рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 29.04.2009 р., та копії свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.7, 8).

Згідно акта обстеження умов проживання від 15.12.2015 р., представниками органу опіки та піклування проведено обстеження житлових умов в квартирі АДРЕСА_2, та зроблено висновок, що для проживання, виховання та розвитку малолітньої ОСОБА_4 створено всі належні умови, дитина з народження проживає з матір'ю ОСОБА_1.(а.с.9).

Згідно копії листа завідувача Вільногірського МС ГУ ДМС України у Дніпропетровській області від 17.12.2015 р. № 1218/1262 на адресу ОСОБА_1, роз'яснюється порядок реєстрації місця проживання дитини у випадку, коли батьки дитини не проживають разом (а.с.10).

Згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 30.12.2010 р. та копії витягу про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно від 20.01.2011 р., ОСОБА_2 на праві власності належить в цілому АДРЕСА_2 (а.с.11,12).

Згідно квитанції № 103/15 від 21.12.2015 р. ОСОБА_1 сплатила адвокату Левітіну О.Ю. 1000.00 грн. за складання позовної заяви та представництво її інтересів в суді (а.с.15).

Згідно довідки ГУДМС, УДМС України у Дніпропетровській області від 30.12.2015 р., та копії витягу із паспорта громадянина України, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3., зареєстрований за місцем проживання в АДРЕСА_3 (а.с.19,48).

Згідно копії витягу із паспорта громадянина України, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4., зареєстрований за місцем проживання в АДРЕСА_2 (а.с.29-30).

Згідно копії рішення виконавчого комітету Вільногірської міської ради від 11.03.2016 р. № 117/0/7-16, визнано доцільним визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1., разом з її матір'ю, ОСОБА_1;

При цьому встановлено, що "Малолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1., навчається у 2-А класі Вільногірської загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 4 Вільногірської міської ради Дніпропетровської області. Відповідно до психолого-педагогічної характеристики на ОСОБА_4 встановлено, що дитина програмовий матеріал засвоює на достатньому рівні. Має зразкову поведінку. В сім'ї створений морально-психологічний клімат, який сприяє здоровому та всебічному розвитку дитини. ОСОБА_4 має шкільну форму, всі необхідні шкільні речі. Дитина завжди доглянута, охайно одягнена.

Згідно з актом обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_2, для проживання, виховання та розвитку малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1., створено належні умови: ОСОБА_4 займає окрему кімнату зі спальним місцем, куточком для навчання, комп'ютером, ноутбуком, шафою для зберігання одягу та речей, іграшками, книгами, підручниками відповідно до віку та потреб дитини.

Батько дитини, гр. ОСОБА_3, у своїй письмовій заяві до департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області висловлює згоду на проживання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1., з матір'ю, гр. ОСОБА_1

Чоловік гр. ОСОБА_1, гр. ОСОБА_2, у своїй письмовій заяві до департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області зазначає, що не заперечує проти проживання в його сім'ї малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Малолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1., під час співбесіди з спеціалістом служби у справах дітей управління соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області однозначно висловила думку про те, що хоче, як і раніше, жити з матір'ю. Також ОСОБА_4 відзначила, що з новим чоловіком матері, ОСОБА_2, у них дружні, поважні стосунки, між ними повне взаєморозуміння." (а.с.58-59).

Вислухавши сторони, враховуючи обґрунтування позовних вимог, що викладені в позовній заяві, дослідивши та оцінивши в сукупності та взаємозв'язку надані у справі докази, керуючись законом, суд доходить висновку, що позовна вимога, про визначення місця проживання дитини разом з її матір'ю, обґрунтована, не суперечить закону, не порушує прав та законних інтересів інших осіб, в тому числі дитини сторін, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки це буде відповідати інтересам малолітньої дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд вважає, що всією сукупністю наданих доказів, доведено, що дитина сторін, фактично, з дня народження, проживає окремо від відповідача, разом зі своєю матір'ю, позивачкою у справі, ОСОБА_1, та перебуває на її утриманні. Позивачка разом зі своїм новим чоловіком, ОСОБА_2, створила для дитини належні умови для її фізичного та духовного розвитку, при цьому чоловік позивачки, ОСОБА_2, має добрі стосунки з дитиною позивачки і не має заперечень проти того, щоб його дружина з дитиною проживали в належній йому квартирі АДРЕСА_2. Також малолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1., яка не досягла на час розгляду справи в суді 10-ти літнього віку, при опитуванні її представниками органу опіки та піклування, однозначно виразила бажання проживати, саме, разом зі своєю матір'ю. При цьому позивачка, ОСОБА_1, не створює будь-яких перешкод відповідачу, як батькові малолітньої ОСОБА_4, у спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні.

Разом з тим, суд вважає встановленим, що відповідач, ОСОБА_3, не дивлячись на те, що органу опіки та піклування він надав заяву про згоду на проживання доньки разом з матір'ю, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до своєї малолітньої доньки, зокрема не приймає участі в матеріальному забезпеченні дитини, тобто у створенні належних матеріальних умов для фізичного та духовного розвитку доньки, тому його заперечення проти позову суд визнає необгрунтованими, враховуючи також, що відповідач не визнає позов тільки тому, що не бажає, щоб на нього були покладені судові витрати у справі, при цьому не інтересуючись долею дитини.

Згідно ст. 160 Сімейного Кодекса України:1. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. 2. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. 3. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно ст. 161 Сімейного Кодекса України: 1. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. 2. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. 3. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування.

Згідно ст. 29 Цивільного Кодекса України: 1. Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. 2. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. 3. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. 4. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. 5. Місцем проживання недієздатної особи є місце проживання її опікуна або місцезнаходження відповідної організації, яка виконує щодо неї функції опікуна. 6. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, відповідно до ст. 88 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» та ст.1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», дійшов висновку, що судові витрати у справі в виді судового збору - 487.20 грн., та в виді оплати адвокату Левітіну О.Ю. за надання позивачу правової допомоги та представництво інтересів позивача в суді - 1000.00 грн., всього на суму - 1487.20 грн., слід покласти на відповідача, ОСОБА_3, стягнувши з нього на користь, позивачки, ОСОБА_1, - 1487.20 грн., для відшкодування судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись: ст.ст. 88, 209 ч.3, 212-215, 222, 223, 292-294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1., уродженки м. Вільногірська, Дніпропетровської області, місце проживання її матері, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2., уродженки м. Вільногірська, Дніпропетровської області, ІПН № НОМЕР_1, зареєстрованої за місцем проживання в будинку АДРЕСА_1, а також за зазначеною в позові адресою: АДРЕСА_2.

Судові витрати у справі, в виді судового збору - 487.20 грн., та в виді оплати адвокату Левітіну О.Ю. за надання позивачу правової допомоги та представництво інтересів позивача в суді - 1000.00 грн., всього на суму - 1487.20 грн., покласти на відповідача, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3., уродженця м. Вільногірська, Дніпропетровської області, ІПН № НОМЕР_2, зареєстрованого за місцем проживання по АДРЕСА_3, стягнувши з нього на користь, позивачки, ОСОБА_1, - 1487.20 грн. (одну тисячу чотириста вісімдесят сім гривень 20 копійок), для відшкодування судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Вільногірський міський суд, Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Копію рішення, протягом двох днів з часу виготовлення його в повному обсязі, надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення сторонам та третім особам.

Головуючий суддя Шаповал Г.І.