Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Собіна І.М., Максимчук З.М.

секретар судового засідання: Вох В.С.

за участі: позивача і представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на заочне рішення Рівненського міського суду від 29 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Рівненського міського суду від 29 грудня 2015 року зазначений позов задоволено: стягнуто з Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі - ДП "Рівненський облавтодор") на користь позивача 124 626, 65 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди і 15 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з відповідача в дохід держави 2 094, 39 гривень судового збору.

Ухвалою Рівненського міського суду від 28 січня 2016 року заяву ДП "Рівненський облавтодор" про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.

На рішення суду представник ДП "Рівненський облавтодор" подав апеляційну скаргу, вважаючи його незаконним та необґрунтованим.

На її обґрунтування зазначав про неврахування судом обставин, що мають значення для вирішення справи. Зокрема, відповідно до акту обстеження дорожніх умов, що складений представниками філії "Володимирецький райавтодор" на ділянці дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, виявлено наявність повного комплекту регулюючих дорожніх знаків. В результаті замірів та розташування зони уламків після аварії встановлено, що водій автомобіля "Renault", номерний знак НОМЕР_3, порушив п.2.1 Правил дорожнього руху України, з'їхавши лівіше острівка безпеки (кільця) настільки, що уламки автомобіля після зіткнення майже всі перебували безпосередньо поблизу узбіччя. Тому вважав, що нехтування правилом "правої руки" призвело до того, що позивач не пропустив перешкоду на нерегульованому перехресті, в зв'язку з чим автомобіль "Renault" здійснив наїзд на транспортний засіб "ВАЗ 2105".

Крім того, вважав, що на момент дорожньо-транспортної пригоди позивач незаконно володів транспортним засобом. При цьому посилався на лист Департаменту соціального захисту населення від 08.07.2015 року №20339/08/2-15, наказ Міністерства соціальної політики України № 800 від 03.08.2015 року, наказ і довідку Департаменту соціального захисту населення Волинської області від 16.09.2015 року про надання дозволу на реєстрацію транспортного засобу в МРЕВ ДАІ, а також на номерний знак автомобіля на момент дорожньо-транспортної пригоди.

З цих підстав просив заочне рішення суду першої інстанції скасувати.

У поданих запереченнях на апеляційну скаргу позивач, вважаючи оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, просить залишити його без змін.

Заслухавши доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи позивача, колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості пред'явлених вимог, оскільки через службову бездіяльність в.о. начальника філії "Володимирецький райавтодор" на автодорозі "Щоків -Сопачів - Стара Рафалівка" не було встановлено дорожнього знака 2.1. Правил дорожнього руху "Дати дорогу", що призвело до дорожньо-транспортної пригоди. Внаслідок цих обставин позивачу завдано матеріальної і моральної шкоди, з повним розміром якої погодився й суд, стягнувши її з ДП "Рівненський облавтодор".

Проте з такими висновками погодитися не можна.

Матеріалами справи встановлено, що 26 липня 2015 року о 15 год. 20 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем "Renault Sceniс", номерний знак НОМЕР_3, і рухаючись вулицею Центральна в с. Стара Рафалівка Володимирецького району, що на автодорозі 0-18-02-14 "Щоків - Сопачів - Стара Рафалівка", допустив зіткнення з автомобілем "ВАЗ 2105", номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 У результаті дорожньо-транспортної пригоди обидва транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником транспортного засобу "Renault Sceniс", номерний знак НОМЕР_2, є ОСОБА_1, який проживає в АДРЕСА_1 (а.с. 6). Номерний знак цього автомобіля відрізняється від номерного знака автомобіля "Renault Sceniс", що був учасником дорожньо-транспортної пригоди.

Висновком № 90 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля "Renault Sceniс", що проведений на підставі протоколу огляду та калькуляції, вартість відновлювального ремонту автомобіля в результаті пошкодження при дорожньо-транспортній пригоди становить 123 426, 65 гривень (а.с. 7-11).

Постановою судді Апеляційного суду Рівненської області від 7 вересня 2015 року в.о. начальника філії "Володимирецький райавтодор" ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, що передбачене ч.4 ст. 140 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 850 гривень (а.с. 4-5).

Філія "Володимирецький райавтодор" не є юридичною особою, а є структурним підрозділом ДП "Рівненський облавтодор", який є юридичною особою, підприємство наділене цивільною правоздатністю і дієздатністю та може бути стороною у справі при її розгляді судом.

Вважаючи, що ОСОБА_3 як посадова особа філії "Володимирецький райавтодор" через нехтування своїми прямими службовими обов'язками і відсутності в зв'язку з цим дорожнього знаку 2.1. "Дати дорогу" з табличкою 7.8. "Напрям головної дороги" Правил дорожнього руху завдав позивачу шкоди, ОСОБА_1 в листопаді 2015 року звернувся до суду з позовом про відшкодування з ДП "Рівненський облавтодор" 124 626, 65 гривень матеріальної шкоди і 15 000 гривень моральної шкоди.

Згідно зі ст.ст. 1166, 1172, 1192, 1167 ЦК України, на які покликається позивач і з якими погодився й суд, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Відповідно до п.п. 2-3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, на які покликається позивач і з якими погодився й суд, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Між тим, з роз'яснень, даних пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз. першому п. 4 своєї постанови від 01.03.2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", вбачається, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - від наявності вини.

Оскільки доказів про наявність прямого причинно-наслідкового зв'язку між бездіяльністю ОСОБА_4 як в.о. начальника "Володимирецький райавтодор" і наслідками дорожньо-транспортної пригоди за участю двох джерел підвищеної небезпеки - автомобілів "Renault Sceniс" та "ВАЗ 2105" позивач не надав, а колегією суддів встановлено не було, тому відсутні й правові підстави покладати цивільно-правову відповідальність на ДП "Рівнеоблавтодор".

Приходячи до висновку про скасування оскаржуваного рішення, апеляційний суд також ураховує, що цивільно-правова відповідальність - це покладення на порушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

За обставинами справи юридична відповідальність ОСОБА_3 обмежується виключно у формі адміністративно-правової, що не має наслідком притягнення його роботодавця до цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, посилання позивача, з якими погодився й суд, на преюдиційність обставин, що встановлені постановою в справі про адміністративне правопорушення, не заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Норми ч. 1 ст. 15 ЦК України передбачають право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Будь-яких фактів порушення в.о. начальника "Володимирецький райавтодор" ОСОБА_3 суб'єктивного цивільного права ОСОБА_1 з матеріалів справи не вбачається, а колегією суддів їх не встановлено.

Спонуканням для ухвалення нового рішення - про відмову в позові відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підставі ст.ст. 15, 1166, 1172, 1192, 1167, ч.ч. 2, 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, абз. першого п. 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" задовольнити частково.

Заочне рішення Рівненського міського суду від 29 грудня 2015 року скасувати.

ОСОБА_1 відмовити в задоволенні позову до Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: