Єдиний унікальний номер 728/359/16-ц
Номер провадження 2/728/122/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 р. Бахмацький районний суд Чернігівської області в складі :

головуючого судді - О.Ф. Костенко

при секретарі - Л.І. Кулик

за участю позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_3

представників відповідачів - Бахмацької ЦРЛ - Медведєвої В.М., Чалого С.Г.

ПАТ „Страхове товариство „ Гарантія " - Рожкова О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмачі в режимі відео- конференції справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Бахмацької ЦРЛ, ПАТ „Страхове товариство „Гарантія" про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

В С Т А Н О В И В:

29 березня 2015 року, близько 17 години, ОСОБА_7, керуючи автомобілем марки „ Тойота Ні Асе", державний номерний знак НОМЕР_1, який належить Бахмацькій центральній районній лікарні, рухаючись на 8 км +100м автодороги під"їзду до станції Бахмач в напрямку автодороги Кіпті-Глухів-Бачівськ, в порушення вимог п. 23 „б" Правил дорожнього руху, де зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов"язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.10.1. Правил дорожнього руху України, де зазначено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним; та п. 12.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен врахувати дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, безпечно керувати ним, виїхав на зустрічну смугу руху, а потім з"їхав в лівий кювет за напрямком свого руху, внаслідок чого вищевказаний автомобіль перекинувся. В результаті ДТП пасажир автомобіля ОСОБА_9 згідно висновку судово - медичної експертизи № 38 від 20.04.2015 року отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому шийного відділу хребта між 4-5 шийними хребцями зі зміщенням відломків та забоєм головного мозку, що викликало висхідний набряк мозку, закритої травми грудної клітки з переломами 3-10 ребер зліва з масивним синцем на спині зліва в місці перелому ребер та поверхневим розривом лівої легені із крововиливом до 700 мл. крові, яка виявлена в лівій плевральній порожнині, та садна на спинці носа , які в своєму комплексі відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, від яких останній загинув на місці події. В результаті ДТП ОСОБА_1 згідно висновку судово - медичної експертизи № 54 від 20.05.2015 року отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки з масивним синцем на грудній клітці зліва з розвитком лівобічного гемотораксу та синця в поперековій ділянці, які в своєму комплексі відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Вироком Бахмацького райсуду Чернігівської області від 20 липня 2015 року ОСОБА_7 був визнаний винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і йому було призначено покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. Вирок набрав законної сили , так як в апеляційному порядку скасований чи змінений не був.

На час скоєння ДТП ОСОБА_7 перебував у трудових відносинах із Бахмацькою ЦРЛ на посаді водія Бахмацької ЦРЛ на автомобілі „ Тойота" .

Цивільно -правова відповідальність власника транспортного засобу „Тойота НіАСЕ" була застрахована в ПАТ „Страхове товариство „Гарантія" на підставі договору обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 10.09.2014 року на термін на строк дії з 15.09.2014 року по 14.09.2015 року / поліс АІ (2685135 ).

30.03.2015 року Бахмацька ЦРЛ звернулась до страхувальника - ПАТ „Страхове товариство „Гарантія" із заявою про страховий випадок.

В лютому 2016 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до Бахмацького райсуду з позовною заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, із Бахмацької ЦРЛ і ПАТ «Страхове товариство «Гарантія». ОСОБА_1, як потерпіла від злочину, просить стягнути із страхової компанії на її користь, на придбання ліків за час знаходження на стаціонарному лікуванні в торакальному відділенні Чернігівського обласного протитуберкульозного диспансеру в період з 02.04.2015 року по 23.04.2015 року 13532 грн. 42 коп. витрат, які підтверджуються відповідними чеками, і 5.000 гривень моральної шкоди в зв'язку із отриманням нею моральних страждань в результаті ДТП. В зв'язку із смертю її чоловіка - ОСОБА_9 в результаті ДТП просить стягнути із страхової компанії матеріальні витрати в сумі 21777грн. 55 коп., які понесені на поховання, поминальний обід, речі ритуального призначення, виготовлення пам'ятника, здійснення церковного обряду, придбання одягу на покійника, що підтверджується відповідними чеками, а також 4872 грн в відшкодування моральної шкоди в зв'язку зі смертю чоловіка ОСОБА_1 просить стягнути із Бахмацької ЦРЛ моральну шкоду в розмірі 145 128 грн. в зв'язку із смертю її чоловіка . Сини померлого ОСОБА_9 - ОСОБА_2 і ОСОБА_3 просять стягнути із страхової компанії моральну шкоду в розмірі 4872 грн. кожний в зв'язку із смертю їх батька, а також із Бахмацької ЦРЛ моральну шкоду в розмірі по 145.128 грн. кожний в зв'язку із моральними стражданнями, пов'язаними зі смертю батька. Просять також стягнути із відповідачів судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., і 1000 гривень витрат за надання правової допомоги адвокатом при складанні позовної заяви.

В судовому засіданні позивачі підтримали свої позовні вимоги і просять їх задовільнити в повному обсязі.

Представники відповідача - Бахмацької ЦРЛ - Медведєва Валентина Миколаївна і Чалий Сергій Григорович в судовому засіданні позовних вимог про стягнення із ЦРЛ моральної шкоди в розмірі по 145 128 грн. кожному - дружині і 2-м синам померлого ОСОБА_10 не визнали, надали суду письмові заперечення на позов ( а.с. 91- 92, 117-118). Суть заперечень зводиться до того, що між Бахмацькою ЦРЛ і ПАТ „ Страхове товариство Гарантія " був укладений договір № АІ 2685135 обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 10.09.2014 року. 30 березня 2015 року страховій компанії надано письмове повідомлення про ДТП. Відповідно до п.1 ст.27, п.3, ст. 27 ЗУ „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами, тобто, відшкодування матеріальної та моральної шкоди повинен здійснювати страховик.

29.03.2015 року ОСОБА_1, потерпіла від ДТП, була доставлена в приймальне відділення ЦРЛ близько 17-30, оглянута лікарем, але від госпіталізації відмовилася. 02.04.2015 року вона звернулася до торакального відділення обласного протитуберкульозного диспансеру, де їй було здійснено дренування лівої плевральної порожнини. Тобто, в ці 3 дні, погіршився стан здоров'я потерпілої. Надані ОСОБА_1 документи на підтвердження понесених матеріальних витрат не відповідають ЗУ „ Про захист прав споживачів". Невідомо куди були придбані продукти харчування, зазначені в чеках, а також на який саме автомобільний транспорт був витрачений бензин. У чеках зазначені ліки, які не містяться у листку призначень: кетолонг, фармадол, термометр, дексалгін, хімотрипсин, ліофіларзат. Щодо стягнення моральної шкоди на користь позивачів, то відповідно до ст. 6 СК України правовий статус має дитина до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, а діти померлого є повнолітніми, працездатними особами, які мають сім'ї і проживали окремо. Законодавством України не передбачено відшкодування витрат за складання адвокатом позовної заяви , а тому ці витрати не підлягають відшкодуванню. ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не довели факт заподіяння моральної шкоди, не надали доказів на підтвердження погіршення стану їх здоров'я.

Представник відповідача - ПАТ „ Страхове товариство Гарантія " - О.Є. Рожков в судовому засіданні позовних вимог позивачів не визнав, надав суду письмові заперечення на позов ( а.с. 75- 79) . Суть цих заперечень зводиться до того, що відповідно до вимог ч. І ст. 2 ЗУ „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією, Цивільним кодексом, Законом «Про страхування». Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону, як спеціального закону. 30 березня 2015 року до страховика із заявою про страховий випадок звернувся ОСОБА_7, в якій повідомив обставини ДТП 29.03.2015 року. Лише 27.11.2015 року до страховика із заявою про страховий випадок звернулась ОСОБА_1 Остання 30.11.2015 року подала заяву про страхову виплату. ОСОБА_1 просила відшкодувати їй 25.000 грн. на поховання ОСОБА_9 та на встановлення пам'ятника, 150.000грн. моральної шкоди в зв'язку зі смертю чоловіка, 13.000 грн. на її лікування і 50.000 грн. моральної шкоди в результаті ДТП . До страховика також надійшли заяви від ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди в сумі по 150.000 грн. кожному в зв'язку зі смертю ОСОБА_9 Відшкодування шкоди, пов'язаної із лікуванням ОСОБА_1, як потерпілої, регламентуються ст. 24 Закону. Витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я. ОСОБА_1 надала виключно епікриз із історії хвороби № 626 Торакального відділення обласного протитуберкульозного диспансеру і копії фіскальних чеків. Страховик направив в цей лікувальний заклад запит про надання довідки про термін лікування хворої встановленої форми, копії історії хвороби з листами призначень медичних препаратів, копії карти амбулаторного хворого. Такі ж документи страховик просив надати і ОСОБА_1 Але такі документи ніким надані не були. А тому, будь - які підстави для задоволення позову в частині стягнення 13532 грн. 42 коп. відсутні. Позовна заява ОСОБА_1 не містить правового обґрунтування стягнення моральної шкоди, а це питання регламентоване ст.26-1 Закону. Для встановлення розміру моральної шкоди необхідним є встановлення розміру страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю ОСОБА_1, що неможливо без документального підтвердження лікування медичним закладом. Витрати на поховання регламентуються ст. 27 ч. 4 Закону і відшкодовуються за умови надання документів, що підтверджують такі витрати, і пред'явлення свідоцтва про смерть, і не можуть перевищувати 12 мінімальних зарплат у місячному розмірі на день настання страхового випадку. Товарний чек від 29.03.2015 року не містить доказів його оплати на суму 2320 грн. Не може враховуватись закупівельний акт від 30. 03. 2013 року про придбання чоловічого костюму за 2 роки до ДТП. Проект накладної на суму 440 грн. може лише підтвердити намір ОСОБА_11 відпустити товар ОСОБА_2 на суму 400 грн. Витрати на проведення поминального обіду відшкодуванню не підлягають відповідно до ст. 2 ЗУ „Про поховання і похоронну справу" і не входять до витрат на поховання. Витрати на поховання та спорудження надгробного пам'ятника не можуть перевищувати 14616 грн. Щодо стягнення ОСОБА_1 4872 грн. моральної шкоди в зв'язку зі смертю ОСОБА_9 , вона не надала свідоцтва про шлюб. Вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди в сумі по 4872 грн. кожному є безпідставними, так як вони на вимогу страховика не надали необхідні документи. Відповідно до ч. 1 ст. 6 СК України дитина має право такий правовий статус до досягнення нею повноліття. Діючим законодавством не передбачено також відшкодування такого виду витрат як складання адвокатом позовної заяви, тому витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн.не підлягають відшкодуванню відповідно до ст. ст.84, 88 ЦПК України, положень Закону „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". А тому, в задоволенні позовних вимог позивачам просить відмовити.

Третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_7 в судове засідання не з'явився, так як відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, але надав до суду письмову заяву (пояснення), зазначивши, що при розгляді справи він покладається на розсуд суду (а. с. 134,135).

Ознайомившись із матеріалами справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовна заява позивачів підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно - правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01 липня 2004 року № 1961 - IV „Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закон № 1961 - IV).

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності Закон № 1961 - IV (стаття 3 ) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та / або майну потерпілих внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільна - правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5) Закону № 1961 - IV.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України „Про страхування", цим та іншими Законами України і нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Згідно із статтею 6 Закону № 1961 - IV страховим випадком є дорожньо - транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за шкоду, заподіяну життю , здоров'ю та /або майну потерпілого.

29 березня 2015 року, близько 17 години, ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки „Тойота Н і Асе", державний номерний знак 24- 08 РМА, який належав Бахмацькій районній лікарні, рухаючись на 8 км. + 100 м. проїзду до станції Бахмач в напрямку автодороги Кіпті - Глухів - Бачівськ, в порушення вимог п. 2.3 „б" ПДР, де зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою , відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі ; п. 10.1 ПДР, де зазначено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися , що це буде безпечним ; п. 12.1 ПДР, відповідно до якого, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен врахувати дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, виїхав на зустрічну смугу руху, а потім з'їхав в лівий кювет за напрямком свого руху, внаслідок чого вказаний автомобіль перекинувся. В результаті ДТП пасажир автомобіля ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження згідно висновку судово - медичної експертизи № 38 від 20.04. 2015 року у вигляді закритого перелому шийного відділу хребта між 4-5 шийними хребцями зі зміщенням відломків та забоєм головного мозку, що викликало висхідний набряк мозку, закритої травми грудної клітки з переломами 3-10 ребер зліва з масивним синцем на спині зліва в місці перелому ребер та поверхневим розривом лівої легені із крововтратою до 700 мл. крові , яка виявлена в лівій плевральній порожнині,та садна на спинці носа, які в своєму комплексі відносяться до тяжких тілесних ушкоджень , від яких останній помер на місці події.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1, пасажир автомобіля, згідно висновку судово-медичної експертизи № 54 від 20.05.2015 року отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки з масивним синцем на грудній клітці зліва з розвитком лівобічного гемотораксу та синця в поперековій ділянці, які в своєму комплексі відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Вироком Бахмацького райсуду Чернігівської області від 20 липня 2015 року ОСОБА_7 був визнаний винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і йому було призначено покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі , з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки (а. с. 21-24). Вирок суду набрав законної сили, так як при апеляційному розгляді скасований і змінений не був.

Відповідно до ст. 61 ч. 4 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, що набрав законної сили , або постанова суду у справі про адмінправопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

За змістом Закону № 1961 - IV (статті 9, 22-31,35,36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода , заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну 3-ої особи, в тому числі, й шкода, пов'язана зі смертю потерплого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, надає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

На час скоєння ДТП ОСОБА_7 перебував у трудових відносинах із Бахмацькою ЦРЛ на посаді водія Бахмацької ЦРЛ на автомобілі „Тойота" , про що підтверджує копія наказу від 30.01. 2009 року № 13 (а. с. 19).

Цивільно - правова відповідальність власника транспортного засобу „Тойота Н і Асе", була застрахована в ПАТ „Страхове товариство „Гарантія" на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 10.09.2014 року на термін на строк дії договору з 15.09.2014 року по 14.09.2015 року (поліс АІ/2685135) а. с. 94. Власником транспортного засобу є Бахмацька ЦРЛ.

Відповідно до ст. 23 Закону № 1961 - IV, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок ДТП, є: - шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого;

-шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

-шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;

-матеріальна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншими ушкодженням здоров'я;

-шкода, пов'язана із смертю потерпілого.

Відповідно до ст. 24 Закону № 1961 - IV шкодою у зв'язку із лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати , пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням, реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним лікуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до п.24.2 цієї статті, страховик (МТ СБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в п.24.2 цієї статті.

Відповідно до епікризу з історії хвороби № 626 торакального відділення обласного протитуберкульозного диспансеру (а.с.29) ОСОБА_1 знаходилася на стаціонарному лікуванні з приводу закритої травми грудної клітки 29.03.2015 року з 02.04.2015 року по 23.04.2015 року.

Згідно із висновком судово - медичної експертизи №87 (а.с. 148-150) лікування ОСОБА_1 в період із 02.04.2015 року по 23.04.2015 року в стаціонарі в легенево - хірургічному відділенні Чернігівського обласного протитуберкульозного диспансеру з приводу закритої травми грудної клітки з масивним синцем на грудній клітці зліва та розвитком лівобічного гемотораксу пов'язано із травмою, отриманою нею 29.03.2015 року в результаті ДТП.

Цим же висновком зазначено (а. с. 148 - 150), що згідно листка призначень медичної картки № 626 торакального відділення ОПД м. Чернігова, під час лікування були призначені наступні лікарські засоби: реосорбілакт, еуфілін, рибоксін, аспаркам, фуросемід, лораксон, левомак, глікостерил, натрій хлорид, гатіцин, тулізид, кетонал, хімотрипсин інтраплеврально, ацетилсаліцилова кислота, системи ПР, шприци. В наданих медичних документах не має згадки про призначення наступних медичних препаратів, вказаних у фіскальних чеках: фармадол, ліофілізат, дексалгін, новопасит.

А тому, суд вважає, що вартість ліків, які не були призначені лікарем, необхідно виключити із наданих позивачкою фіскальних чеків, а саме: з фіскального чеку від 02.04.2015 року на суму 62 грн.10 коп. виключити вартість дексалгіну на суму 58,00 грн.; із фіскального чеку від 14.04.2015 року на суму 4806 грн. 84 коп. виключити вартість фармадолу на суму 4 грн.18 коп., із товарного чеку від 30.03.2015 року вартість новопаситу, кеталонгу на суму 52 грн. 87 грн. придбаних в ЧОПД до лікування.

Також суд вважає за необхідне виключити із чеків вартість термометра - 23 грн. 35 коп.; вартість пакетів - 0,12 грн., 0,90 коп.

А тому, до відшкодування підлягає вартість ліків по чеках ( а. с. 30, 31, 36, 37 ) в сумі 13393 грн.

Відповідно до ст. 26-1 Закону № 1961-ІV страховиком ( у випадках, передбачених пп. „г" і „ґ" п. 41.1 та п/п „в" п. 41.2 статті 41 цього Закону - МТ СБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Отже, моральна шкода складе 5% від 13.393 грн. = 669 грн. 65 коп.

Відповідно до ст. 27 Закону № 1961-IV страховик ( у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТ СБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик ( у випадках, передбачених пп. „г" і „г`" п. 41.1 та п/п „в" п. 41.2 статті 41 цього Закону - МТ СБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТ СБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника за умови надання страховику (МТ СБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Згідно визначення, наданого в ст. 2 ЗУ „Про поховання та похоронну справу" №1102- ІV від 10.07.2003 року поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству .

Отже, до відшкодування підлягають витрати, понесені на поховання, а саме: на придбання труни - 350 грн., вартості автомобіля для перевезення труни - 280 грн., вартість автобуса для перевезення людей до кладовища - 350 грн. вартість копачів могили - 380 грн., вартість корзини - 350 грн., вартість 2 вінків - 290,00 грн., вартість покривала згідно із товарним чеком від 29.03.2015 року (а.с. 36) у фізичної особи - підприємця ОСОБА_12, правовий статус якої і види діяльності якої підтверджені довідкою Бахмацької ОДПІ (а.с. 33), випискою із ЄДРПОУ (а.с. 34). Загальна сума по цьому чеку складає 2320 грн. До відшкодування також підлягає вартість речей, зазначених в накладній від 31.03.2015 року, необхідних для здійснення ритуального обряду поховання в розмірі 440 грн. відповідно до звичаїв та традицій, і вартість пам'ятника - 6990 грн. ( а.с. 32). Поминальні обіди здійснювались після поховання померлого ОСОБА_9, а тому вони не входять до витрат на поховання, і такі витрати не підлягають відшкодуванню страховиком.

Не підлягають також відшкодуванню витрати на придбання корзини в розмірі 220 грн. (а.с 36) , так як ця річ придбавалась вже після поховання померлого 06.04.2015 року, і на придбання костюма в розмірі 3500 грн., так як відповідно до закупівельного акта у приватного підприємця (а.с. 37) костюм придбався ще 30.03.2013 року, до смерті ОСОБА_9

Отже, вартість витрат на поховання і на придбання пам'ятника, які підлягають відшкодуванню страховиком, складає 97 50 грн.

Не підлягають відшкодуванню страховиком і витрати на церковний обряд в сумі 520 грн. ( а.с. 31), так як такий обряд був здійснений 30.04.2015 року після поховання ОСОБА_9

Про те, що позивачі є дружиною померлого і дітьми померлого, підтверджується копіями свідоцтва про укладення шлюбу і копіями свідоцтва про народження (а.с. 39-40). У кримінальному проваджені зазначені особи були визнані потерпілими.

Відповідно до ст. 27.3 Закону № 1961-IV моральна шкода, заподіяна смертю фізичної особи, стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі на день настання страхового випадку і виплачується рівними частинами. Згідно ст. 8 ЗУ „Про державний бюджет України на 2015 рік" № 80-VІІІ від 28.12.2014 р. мінімальна зарплата на день ДТП 29.03.15 року становила 1218 грн., тому максимальний розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати 14616 грн. /1218 х 12 місяців/. А тому, із страхової компанії на користь позивачів повинно бути стягнуто моральну шкоду в розмірі по 4872 грн. кожному.

Що стосується вимог позивачів про відшкодування моральної шкоди з Бахмацької ЦРЛ в розмірі по 145.128 грн. кожному в зв'язку із смертю ОСОБА_9, в цій частині вимоги підлягають частковому задоволенню з слідуючих підстав.

За загальним правилом ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володівцем) цього джерела.

Згідно із нормою ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

З аналізу змісту глави 82 ЦК України убачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду», та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду , на підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Така конструкція цивільно-правової відповідальності надає потерпілому можливість більш ефективно та оперативно захистити свої права та інтереси.

У ч.1 ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом, за наявності її вини.

Тобто, ч.1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

У ч. 2 ст.1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування шкоди, коли на відміну від загальних правил моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала,серед яких - і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Таким чином, ч. 2 ст.1167 ЦК України передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте, не змінює відповідальну за відшкодування шкоди особу, якою за містом ст. 1167 ЦК залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме - винний водій.

Аналіз положень ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входять: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого, будь-яка шкода (в т.ч. моральна) завдана потерпілому неправомірними кримінальними діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних, спеціально обумовлених у законодавстві випадках), спеціальними суб'єктами, у спеціальний спосіб, тощо).

Правило генерального делікту закріплено у ст. 1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у ст.1167 ЦК України стосовно моральної шкоди. Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та виною заподіювача.

За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто, на безпосереднього заподіювача.

Стаття 1187 ЦК України відноситься до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб'єктного складу відповідальних осіб (коли обов'язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу, вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача.

Так, ст. 1187 ЦК України встановлює особливого суб'єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно із ч.2 ст. 1187 ЦК України таким суб'єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі(право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Не є таким суб'єктом і не несе відповідальність перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове майно, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом. Зазначений висновок узгоджується із нормою ч.1 ст. 1172 ЦК України та ч.2 ст. 1187 ЦК України.

Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Таким чином, положення ст. 1187 ЦК України є спеціальним по відношенню до ст. 1167 ЦК України у зв'язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам.

Такі твердження Верховний Суд України виклав у правовій позиції у справі №6-108 ЦС 13 від 06.11.2013 року.

Згідно із ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норм права , викладений у його постанові, прийнятий за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п. п. 1, 2 ч.1 ст. 355 цього Кодексу, є обов'язкові для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно -правовий акт, що містить відповідну правову норму. Висновок про застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України , має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ст. 23 ч.2 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Суд вважає, що у зв'язку зі смертю ОСОБА_9, його дружина - ОСОБА_1, а також його рідні діти - син ОСОБА_3 і ОСОБА_2 зазнали моральних страждань. Такі страждання є глибокими, поскільки втрата близької людини в результаті його смерті є непоправною і невідтворною.

Враховуючи вимоги розумності і справедливості суд вважає за доцільне стягнути із Бахмацької ЦРЛ на користь кожного із позивачів моральну шкоду в розмірі по 50 000грн.

Відповідно до ст. 10 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивачами заявлено вимогу про відшкодування коштів, витрачених на оплату судового збору при подачі позову до суду 551грн.20 коп. і витрати на правову допомогу адвокатом, яка полягає в складанні адвокатом позовної заяви, в розмірі 1 000 грн., в солідарному порядку.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Статтею 1 ЗУ від 20.12.2011року № 4191-VІ „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" ( далі - Закон ) встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної зарплати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

П.48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10"Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" зазначає, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п.2 ч.3 ст. 79, ст. ст. 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних у наданні правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

ОСОБА_2 відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру від 09.11.2015 року (а.с. 12) за складання позовної заяви сплатив адвокату 1000 грн. Але розрахунок таких витрат і часу він суду не надав, що є підставою для відмови в задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно із ст. 88 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позивачі при подачі позову до суду були звільнені від сплати судового збору в частині стягнення матеріальних збитків відповідно до ст.. 5 ч.1 п. 6 ЗУ «Про судовий збір». За позовні вимоги немайнового характеру - в частині моральної шкоди ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Відповідно до ч.3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Керуючись ст. ст. 3, 5, 23, 24, 26-1 , 27 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 23, 1172, 1187ЦК України, ст. 1200 ЗУ «Про поховання і похоронну справу», ст. ст. 10, 11, 60, 61, 79, 80, 84, 88 ЦПК України, п.п.47,48 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ПАТ «Страхове товариство «Гарантія» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, спричиненої в результаті ДТП задовільнити частково .

Стягнути із ПАТ «Страхове товариство «Гарантія» на користь ОСОБА_1 в відшкодування шкоди, пов'язаної із лікуванням потерпілої, 13393 (тринадцять тисяч триста дев'яносто три) гривні, в відшкодування моральної шкоди 669 (шістсот шістдесят дев'ять) гривень 65 копійок; в відшкодування матеріальної шкоди, пов'язаної із похованням потерпілого ОСОБА_9, і на придбання пам'ятника 9750 (дев'ять тисяч сімсот п'ятдесят) гривень, в відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю ОСОБА_9, 4872 (чотири тисячі вісімсот сімдесят дві) гривні, а всього стягнути 28684 (двадцять вісім тисяч шістсот вісімдесят чотири) гривні 65 копійок.

Стягнути із ПАТ «Страхове товариство «Гарантія» на користь ОСОБА_2 в відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю ОСОБА_9, 4872 (чотири тисячі вісімсот сімдесят дві) гривні.

Стягнути із ПАТ «Страхове товариство «Гарантія» на користь ОСОБА_3 в відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю ОСОБА_9, 4872 (чотири тисячі вісімсот сімдесят дві) гривні.

Стягнути із Бахмацької ЦРЛ на користь ОСОБА_1 в відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю ОСОБА_9, 50000 (п'ятдесят тисяч) гривень.

Стягнути із Бахмацької ЦРЛ на користь ОСОБА_2 в відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю ОСОБА_9, 50000 (п'ятдесят тисяч) гривень.

Стягнути із Бахмацької ЦРЛ на користь ОСОБА_3 в відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю ОСОБА_9, 50000 (п'ятдесят тисяч) гривень.

В стягненні з відповідачів витрат на правову допомогу в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовити.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Страхове товариство «Гарантія» - відмовити.

Стягнути із ПАТ „Страхове товариство „Гарантія" на користь ОСОБА_1 в відшкодування витрат на сплату судового збору при подачі позову до суду 39 (тридцять дев'ять) гривень 28 копійок.

Стягнути із Бахмацької ЦРЛ на користь ОСОБА_1 в відшкодування витрат на сплату судового збору при подачі позову до суду 160 (сто шістдесят) гривень 95 копійок.

Стягнути із ПАТ Страхове товариство «Гарантія» на користь держави судовий збір в розмірі 361 (триста шістдесят однієї) гривні 27 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Бахмацький райсуд Чернігівської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: