Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Сербіної Н. Г. ,

при секретарях - Гончарук Л.В., Шабатин Н.А., Міщенко К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України про стягнення заробітної плати,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовом до промислового об»єднання «Укрпротез» про стягнення заробітної плати та середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні, свої вимоги обґрунтовувала тим, що 02 квітня 2012 року вона була прийнята на посаду начальника сектору з юридичних питань промислового об»єднання «Укрпротез» з оплатою згідно з штатним розписом.

З 03 грудня 2012 року була переведена на посаду начальника відділу з юридичного забезпечення ПО «Укрпротез».

09.10.2014 року була звільнена з займаної посади згідно п.1 ст. 40 КЗпП України у зв»язку з ліквідацією підприємства.

В період вересня - жовтня 2014 року на підприємстві діяв штатний розпис, затверджений генеральним директором ПО «Укрпротез» від 21.11.2013 року та погоджений заступником Міністра соціальної політики від 27.11.2013 року.

Відповідно до вказаного штатного розкладу заробітна плата начальника відділу з юридичного забезпечення становить 6029,10 грн. та включає посадовий оклад в розмірі 4 823,28 грн. та надбавку за високі досягнення в праці в розмірі 1 205,82 грн..

Однак, при нарахуванні заробітної плати за вересень та жовтень 2014 року відповідачем не враховано та не виплачено частину заробітної плати у вигляді надбавки за високі досягнення в праці, встановленої відповідно до штатного розкладу підприємства в розмірі 1 205, 82 грн.. При цьому відповідачем не було повідомлено її про зміни діючих умов оплати праці в бік погіршення, як того вимагає чинне законодавство, а було в односторонньому порядку прийнято рішення з питань оплати праці, що погіршує умови, встановлені законодавством та колективним договором ПО «Укрпротез». У зв»язку з цим нею не отримано частину належної їй заробітної плати в розмірі 906,79 грн.

Просила стягнути з ПО «Укрпротез» частину належної їй заробітної плати за вересень та жовтень 2014 року в сумі 906,79 грн., а також середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 22 751,36 грн., за період з 10.10.2014 року по 03.02.2015 року.

В ході розгляду справи позивачка збільшила розмір позовних вимог, просила замінити неналежного відповідача ПО « Укрпротез» на належного- Міністерство політики України та стягнути належну їй заробітну плату за вересень та жовтень 2014 року в сумі 906,79 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в зв»язку з ліквідацією в сумі 60 770,08 грн..

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з тих же підстав, просила позов задовольнити.

Представник відповідача - Міністерства соціальної політики України в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що заміна сторони у справі, а саме на суб»єкта владних повноважень, яке в свою чергу, не є правонаступником ПО «Укрпротез», не укладало трудових договорів з працівниками та не оплачувало заробітну плату працівникам промислового об»єднання, а зобов»язання відповідача- суб»єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, стягнення з відповідача- суб»єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю ( тобто стягнення заробітної плати) розглядається в порядку КАСУ.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачка ОСОБА_1 працювала у промисловому об»єднанні «Укрпротез» з 02 квітня 2012 року на посаді начальника сектору з юридичних питань ( а.с. 7).

Наказом № 198-к від 18 грудня 2012 року позивачку було переведено на посаду начальника відділу з юридичного забезпечення з оплатою згідно з штатним розписом ( а.с.8 -9).

09 жовтня 2014 року ОСОБА_1 наказом № 210-к було звільнено з посади начальника відділу юридичного забезпечення у зв»язку з ліквідацією підприємства ( а.с.10).

Рішення про ліквідацію ПО «Укрпротез» було прийнято органом управління- міністерством соціальної політики України відповідно до наказу №541 від 12.08.2014 року. Пунктом 3.2 Наказу № 541 від 12.08.2014 року ліквідаційну комісію зобов»язано здійснити вивільнення працівників відповідно до норм чинного законодавства.

Однак, як зазначає позивачка, фактично при вивільненні та нарахуванні їй заробітної плати за вересень - жовтень 2014 року представниками ліквідаційної комісії неправомірно в односторонньому порядку було прийнято рішення щодо оплати праці, що погіршує умови, встановлені законодавством та колективним договором ПО «Укрпротез». А саме, при нарахуванні заробітної плати за вересень та жовтень 2014 року не враховано та не виплачено їй частину заробітної плати у вигляді надбавки за високі досягнення в праці, встановлену відповідно до штатного розкладу підприємства, яка становить 906,79 грн. за вказаний період.

Позивачка вважає, що неправомірні дії ліквідаційної комісії, створеної Мінсоцполітики, призвели до порушення її законного права на отримання належної їй заробітної плати за відпрацьований час у повному обсязі за вересень - жовтень 2014 року. А оскільки ПО «Укрпротез» , яке належало до сфери управління Міністерства соціальної політики України, припинило свою діяльність на підставі рішення вказаного Міністерства, відповідно до Наказу Міністерства Мінсоцполітики України № 541 від 12.08.2014 року, то відповідач Міністерство соціальної політики України повинно нести відповідальність та виплатити їй заробітну плату та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Однак, з даним твердженням позивачки суд не погоджується, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Мінсоцполітики від 12.-8.2014 року № 541 було прийнято рішення про ліквідацію Промислового об»єднання «Укрпротез».

Як зазначив представник відповідача у судовому засіданні, Мінсоцполітики України не є правонаступником ПО «Укрпротез», не укладало трудових договорів з працівниками ( Мінсоцполітики не являлось роботодавцем ОСОБА_1) та не оплачувало заробітну плату працівникам ПО «Укрпротез».

Будь-яких доказів, які б спростовували вказані твердження, суду не надано.

Отже, Міністерство соціальної політики не є належним відповідачем по справі, а тому позовні вимоги про стягнення заробітної плати задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.. ст..116,117,231,233 КЗпП України, керуючись ст..ст. 10,11,209,213,214,215,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України про стягнення заробітної плати - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва в установленому законом порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н. Г. Сербіна