ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2/753/983/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі ДЕАК Ю.В.

за участю позивача не з'явився;

відповідача ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі по тексту - позивач, ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_1.) про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 15 358,06 грн., яка складається з тіла кредиту у розмірі 2 011,86 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 1 015,32 грн. та пені у розмірі 12 330,88 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до умов укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору, відповідач зобов'язався здійснювати своєчасне погашення частини суми заборгованості та сплачувати усі інші передбачені договором платежі.

Однак, відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, у зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість, яку позивач і просить стягнути.

Позивач у судове засідання не з'явився, однак його представник подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, у заяві позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на сплату ним заборгованості за кредитним договором, надавши при цьому копії квитанцій про його оплату. Крім того, просив суд зменшити розмір нарахованої пені.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши у судовому засіданні пояснення відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом, 14 лютого 2011 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_1 укладено договір банківського обслуговування №BL_ЖГ00012651 (далі по тексту - кредитний договір), відповідно до умов якого, позивач надає відповідачу грошові кошти (далі по тексту - кредит) в сумі 15 000 гривень на строк користування до 14 лютого 2013 року, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит, сплатити відсотки у розмірі 20,00% річних за користування кредитом та 1,50% від суми кредиту комісію за управління кредитом. Погашення кредиту та оплата відсотків за його користування здійснюється в порядку та строки згідно графіку повернення кредиту і сплати відсотків, наведеному у Додатку №1, який є невід'ємною частиною даного договору.

За правилами ст. 526 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем та перевіреного судом, станом на 19.08.2015 року заборгованість відповідача перед позивачем за договором становить 2 011,86 грн. та 1 015,32 грн. - заборгованість за відсотками.

Водночас відповідачем у судовому засіданні надано квитанції про погашення ним суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 3 027,18 грн. (2 011,86 грн. - основна сума боргу та 1 015,32 грн. - заборгованість за відсотками) лише 30 жовтня 2015 року та 26 листопада 2015 року відповідно, тобто після пред'явлення позову, а відтак суд дійшов висновку про відсутність предмету спору у цій частині, у зв'язку з чим відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог щодо стягнення основної суми заборгованості за кредитним договором та відсотків за користування ним.

Що стосується заявленої позивачем вимоги про стягнення пені за невиконання умов кредитного договору, судом встановлено наступне.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. А відповідно до ст. 611 цього Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. А згідно з ч. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пунктом 4.3 кредитного договору встановлено, у випадку прострочення позичальником сплати за графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка 0,50% та те, що пеня розраховується за методом «факт/360», зазначено у п. 9 Спеціальної частини Договору .

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що до вимог про стягнення пені має бути застосовано положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, а тому сума пені, яка підлягає стягненню становить 2 000 грн.

Відповідно до частини 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог.

На підставі викладеного та керуючись стст. 526, 549, 551, 611, 625, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, стст. 57, 60, 88, 89, 209, 212 - 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» () пеню за невиконання умов кредитного договору у розмірі 2 000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір в розмірі 31,72 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.