№ 336/6143/15-ц
пр. № 2/336/113/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

07 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І.

при секретарі Скибі О.Б.

за участі представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію,-

ВСТАНОВИВ:

ВАТ «Запоріжжяобленерго» звернулось з позовом до ОСОБА_2, вказавши, що позивач на підставі особового рахунку зобовязався постачати електричну енергію ОСОБА_2, яка мешкає за адресою: м. Запоріжжя, пров. Відрадний, 15, а відповідач зобовязався сплачувати вартість одержаної електричної енергії за обумовленими тарифами у терміни, передбачені договором. Посилаючись. Що відповідач обовязок з оплати спожитої електроенергії на виконує, за період з 28.02.2005 року по 04.12.2010 року виникла заборгованість в сумі 1343,94 гривні, яку просять стягнути з відповідача разом з судовим збором.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, вказавши, що письмового договору між сторонами не укладено, доказів фактичного проживання відповідача за адресою постачання електроенергії або наявності у відповідача права власності чи користування будинком позивач надати не може, особовий рахунок оформлений саме на відповідача, але на підставі яких документів вказати не може.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся судовою повісткою, направленою за адресою, зазначеною позивачем в позовній заяві, оскільки згідно з відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Запорізькій області ОСОБА_2 не мала та не має реєстрації у м. Запоріжжя або Запорізькій області. Керуючись ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду представника позивача, суд розглянув справу заочно.

При вивченні матеріалів справи судом встановлено наступне.

Відповідач ОСОБА_2 за адресою, за якою надаються послуги, проживаючою не зареєстрована, реєстрації у м. Запоріжжя чи Запорізькій області не мала та не має, що підтверджено довідкою Адресно-довідкового підрозділу УДМС в Запорізькій області (а.с. 17).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про електроенергетику» № 575 від 16.10.1997 року (далі Закон) споживачами енергії є суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю.

Стаття 26 Закону, п. 3 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 року (ПКЕЕН) вказує, що споживання енергії можливе лише на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки.

Таким чином, укладення договору про користування електричною енергією в усній формі чинним законодавством не передбачено.

Статтями 10, 60 ЦПК України обовязок доведення обставин, які є підставою вимог або заперечень, покладений на сторону, яка на них посилається.

Стаття 11 ЦПК України вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Посилання представника позивача в якості підстави для звернення з позовом на оформлення особового рахунку саме на ОСОБА_2, суд оцінює критично, оскільки доказів існування договірних стосунків між сторонами не надано, а на підставі яких саме документів позивачем внесені відомості про споживача електроенергії за цією адресою в особовий рахунок представник пояснити не зміг.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позивачем жодним чином не доведено, що ОСОБА_2 є споживачем електроенергії за адресою надання послуг, договорів про постачання електроенергії між сторонами не укладено, доказів того, що відповідач має право власності чи користування будинком не надано, тож не надано доказів існування між сторонами будь-яких стосунків з приводу постачання електроенергії та доказів того, що ОСОБА_2 зобовязана здійснювати оплату за надані послуги. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У позові Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя О.І. Дацюк