Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/ЗАОЧНЕ/

08 квітня 2016 року Волноваський районний суд Донецької області

У складі:

Головуючого : судді Мохова Є.І.,

При секретарі : Бридня О.Л.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Волноваха, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В С Т А Н О В И В:

04.04.2016 року позивач звернулася в суд із зазначеним позовом і свої доводи мотивувала тим, що 25.07.2014 року померла її мати ОСОБА_3, яка проживала в трикімнатній квартирі АДРЕСА_1. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини трикімнатної квартири, загальною площею 50,0 кв.м., житловою площею 35,3 кв.м., яка належала ОСОБА_3 на підставі свідотцтва про право власності на квартиру № 12554, виданого 30 грудня 1996 року представництвом фонду Державного майна України в м.Донецьку, та зареєстрованого у БТІ м.Донецька 13.02.1997 року. 1/2 частина квартири належала ОСОБА_4. Згідно договіру дарування від 31.01.1998 року ОСОБА_4 подарувала 1/2 частину квартирі позивачці. На час смерті ОСОБА_3 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 одна, інші особи зареєстровані не були.

Крім неї спадкоємцями першої черги після смерті матері нема, є її син ОСОБА_2, який відмовився від спадщини на її користь. Спадкову справу в нотаріальній конторі не відкривала, у зв'язку з втратою оригінала правовстановлюючого документа, залишилася лише копія договіра дарування, технічна характеристика БТІ.

На теперішній час територія міста Донецька непідконтрольна державній влади України, на її території не працюють судові і правоохоронні органи, позивач не може звернутися до суду за територіальною підсудністю, тобто за місцем знаходження нерухомості, і вона змушена звернутися до суду за місцем свого проживання.

Тому позивач просила суд визнати за нею право власноті на 1/2 частину квартири.

Позивач в судове засідання не з"явилась, просе справу розглянути без її участі, на позові наполягала.

Відповідач в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

1/2 частина трикімнатної квартири АДРЕСА_2 загальною площею 50,0 кв.м., житловою площею 35,3 кв.м., належала ОСОБА_3, 1/2 частина квартири належала ОСОБА_4 на підставі свідотцтва про право власності на квартиру № 12554, виданого 30 грудня 1996 року представництвом фонду державного майна України в м.Донецьку, та зареєстрованого у БТІ м.Донецька 13.02.1997 року. (а.с.6).

Згідно договіру дарування від 31.01.1998 року ОСОБА_4 подарувала 1/2 частину квартири ОСОБА_1.(а.с.5).

Згідно свідотцтва про народження ОСОБА_1, 14.021948 року народження, серія ХV-УА № 181505 виданого 03.03.1948 року Загсом м.Сталіно її матір"ю є ОСОБА_3.(а.с.9).

Згідно довідки Управління труда соціального захисту населення від 29.12.2015 року № НОМЕР_1 про взяття на облік внутрішньо переміщенної особи вбачається, що ОСОБА_1 фактично проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, квартири № 2 по вул.Обручева м.Волноваха, Волноваського району, Донецької області.(а.с.13).

Згідно свідоцтва про смерть серія 1-НО № 792214 виданого 28.07.2014 року Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 померла 25.07.2014 року.(а.с.4).

З листа приватного нотаріуса Волноваського районного нотаріального округу ОСОБА_5 від 25.11.2015 року за № 332/01-16 про надання інформації вбачається, що свідотцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі оригінала правовстановлюючого документа. Оригінал свідотцтва про право власності на квартиру не наданий, тому при зверненні до нотаріуса з питання оформлення спадщини після померлої ОСОБА_3, буде відмовлено про видачу свідотцтва про право на спадщину. (а.с.12).

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив відмову від неї.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків від фізичної особи , яка померла до інших осіб-спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, право на спадкування за законом, як зазначено у ст.1223 ЦК України, одержують спадкоємці з першої по пяту чергу.

Ст.1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

За змістом ст. 1261 ЦК України першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, право на спадкування по закону виникло у позивача, як доньки померлої.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" та за нормою ч. 1 ст. 1258 ЦК України, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України.

Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п.37 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, з урахуванням положень ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК власник майна має право пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, шляхом визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 50,0 кв.м., житловою площею 35,3 кв.м.

На стягнення судових витрат позивач не наполягає.

На підставі ст. 328, 392, 1268, 1270 ЦК України, керуючись ст.ст.2, 4, 5, 8, 10, 11, 14, 210, 212, 213, 215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом,- задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 50,0 кв.м., житловою площею 35,3 кв.м., яка належала ОСОБА_3 на підставі свідотцтва про право власності на квартиру № 12554, виданого 30 грудня 1996 року представництвом фонду Державного майна України в м.Донецьку, та зареєстрованого у БТІ м.Донецька 13.02.1997 року, померлої 25.07.2014 року.

Оригинал рішення знаходиться у справі № 2/221/481/2016 та зберігається у архіві Волноваського районного суду.

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд Донецької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив - Волноваським районним судом Донецької області, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Волноваського

районного суду ОСОБА_6