Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/1493/16-ц
Провадження № 2/321/602/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2016 року смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Олійника М.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Засько О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком, та зняття з реєстрації у житловому будинку, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку №85 по вул. Гагаріна в с. Любимівка Михайлівського району Запорізької області. Відповідач ОСОБА_2 його колишня дружина, у вказаному будинку була зареєстрована з 06 червня 2012 року, але на протязі більше двох років не проживала в ньому, проте знятися з реєстрації з попереднього місця проживання відмовляється. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування його житлом.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, але від нього надійшла заява з клопотанням про розгляд справи без його участі, просить задовольнити позовні вимоги, не заперечує проти винесення заочного рішення.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявилася, про розгляд справи належним чином повідомлена, про причини неявки суду не повідомила. Відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за його відсутності та не явки відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Так, ОСОБА_1 є власником житлового будинку №85 по вул. Гагаріна в с. Любимівка Михайлівського району Запорізької області на підставі договору купівлі продажу житлового будинку від 08 жовтня 2008 року. У вказаному будинку була зареєстрована відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою виданою Любимівською сільською радою Михайлівського району Запорізької області 07 листопада 2016 року.

Згідно акту від 04 листопада 2016 року № 97, виданого депутатом Любимівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, прописана в с.Любимівка по вул. Гагаріна 85, Михайлівського району Запорізької області, але фактично проживає в м.Москва, з 2014 року, що підтверджують свідки: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого відділом №1 Балашихінського управління ВРАЦС Головного Управління ВРАЦС Московської області, шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було розірвано 26 листопада 2015 року, про що було зроблено актовий запис № 997.

Отже, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_2 дійсно тривалий час, а саме: на протязі більш двох років, безперервно не проживає у житловому будинку № 85 по вул. Гагаріна в с. Любимівка Михайлівського району Запорізької області.

Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користування інакше ніж з підстав і в порядку, визначених законом.

Право на повагу до житла гарантує і ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до ст.10 ЦПК України розгляд і вирішення справ в порядку цивільного судочинства здійснюється на засадах змагальності та свободи сторін у наданні доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ст.317 ЦК України право власності являє собою право на володіння, користування та розпорядження майном, причому, відповідно до Конституції України та ст.387 ЦК України, захист права власності забезпечується державою.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням, оскільки в ході судового розгляду було достовірно встановлено, що в спірному житлі ОСОБА_2 не проживає на протязі більш двох років, тобто вона була відсутня у спірному жилому приміщенні понад рік, причиною не проживання стало те, що шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було розірвано. Таким чином, відсутні підстави для залишення за ОСОБА_2 права користування житлом позивача, і відповідно позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 131, 208-209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком, та зняття з реєстрації у житловому будинку - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим будинком № 85, розташованого по вул. Гагаріна в с. Любимівка Михайлівського району Запорізької області.

Заочне рішення може бути переглянуте Михайлівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Михайлівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_6