№ 2-1933/16
(№ 760/8066/15-ц)
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07. 04. 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді Бобровника О. В.
при секретарі: Яковенко Н. К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Третьої Київської державної нотаріальної контори - про прийняття спадщини у порядку спадкової трансмісії,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Третьої Київської державної нотаріальної контори - про прийняття спадщини у порядку спадкової трансмісії.
Позивач при зверненні до суду мотивував свої вимоги тим, що 9 березня 2010 року Солом'янським районним судом м. Києва було розглянуто цивільну справу № 2-50-1/10 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мироненко О.Ф. про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 за законом, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на ? частку квартири та продовження строку на прийняття спадщини.
Вказаним рішенням суду продовжено ОСОБА_1 процесуальний строк на прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_6, визнано в 1/2 частині недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири, який укладений 15 лютого 2007 року, визнано право власності на 1/2 частку квартири за ОСОБА_1 у порядку спадкування, визнано ОСОБА_1 спадкоємцем першої черги.
ОСОБА_3 отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом на підставі рішення Солом'янського районного суду м, Києва від 18 жовтня 2006 року, яким їй було визначено додатковий строк у два місяці на подання заяви про прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_3, ОСОБА_6.
Вказане рішення було скасовано ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22 листопада 2007 року.
Після скасуванння Апеляційним судом м. Києва зазначеного рішення, правочин, тобто Свідоцтво про право на спадщину за законом від 13 грудня 2006 року, є недійсним з моменту його видачі, що тягне за собою правові наслідки передбачені cт. 216 ЦК України.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_3,
По відношенню до 1/2 частини квартири, що належала померлій ОСОБА_3, позивач являється єдиним спадкодавцем, будь-які інші спадкоємці відсутні.
На думку позивача є правові підстави вважати, що ОСОБА_3 не прийняла спадщину після смерті свого сина, а саме 1/2 частину квартири, а тому 1/2 частина квартири перейшла до позивача у порядку спадкової трансмісії у розумінні ч. 1 ст. 1276 Цивільного кодексу України, так як ОСОБА_9 вважається такою, що не - встигла прийняти спадщину у зв'язку зі смертю.
В зв'язку із зазначеним позивач просив суд визнати за ним право на спадщину за законом, як таку, що перейшла до позивача у порядку спадкової трансмісії на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_3; зобов'язати відповідача видати позивачу Свідоцтво про право на спадщину, як таку, що перейшла до позивача у порядку спадкової трансмісії на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_3
Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника позивача в якій також зазначено, що представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд про задоволення позову та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення.
Відповідач Третя Київська державна нотаріальна контора в судове засідання свого представника не направили, надавши до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника відповідача.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до наступного.
Судом встановлено, що відповідно до рішення Солом'янського районного суду м. Києва у цивільній справі № 2-50-1/10 від 9 березня 2010 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мироненко О.Ф., судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, залишилися його мати (ОСОБА_3) та його син (ОСОБА_1 - позивач). Спадковим майном є квартира АДРЕСА_1.
Судом встановлено, що позивач є рідним онуком померлої ОСОБА_3, факт смерті якої підтверджено Свідоцтвом про смерть, виданим 21 жовтня 2008 року (Серія НОМЕР_1).
Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Солом'янського районного суду у справі №2-2643-1/06 від 18.10.2006р. ОСОБА_3 було надано додатковий строк на прийняття спадщини, після чого вона звернулась до П'ятої Київської державної нотаріальної контори і отримала Свідоцтво про право власності на Квартиру, при цьому навмисно скривши факт існування спадкоємця першої черги, її рідного онука ОСОБА_1, тобто позивача. Щоб уникнути розподілу квартири у майбутньому, ОСОБА_3 продала квартиру (договір купівлі-продажу квартири від 15.02.2007р., посвідчений приватним нотаріусом КМНО Мироненко О.Ф.).
Рішення Солом'янського районного суду у справі №2-2643-1/06 було скасовано ухвалою Апеляційного суду від 22 листопада 2007р.

У рішенні Солом'янського районного суду м. Києва у цивільній справі № 2-50-1/10 від 9 березня 2010р. зазначено, що правочин, а саме Свідоцтво про право власності на квартиру, є недійсним з моменту його вчинення, що тягне за собою правові наслідки, передбачені ст.216 ЦПК України (двосторонню реституцію).

Також рішенням Солом'янського районного суду м. Києва у цивільній справі № 2-50-1/10 від 9 березня 2010 року, за позивачем було визнано право власності на 1/2 частину квартири (у порядку спадкування за законом), визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири, укладений 15.02.2007р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, визнано в 1/2 частині недійсним Свідоцтво право власності на 1/2 частину квартири, та продовжено ОСОБА_1 процесуальний строк на прийняття спадщини і визнано його спадкоємцем першої черги.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, що підтверджується Свідоцтвом про смерть (серія НОМЕР_2 від 21.10.2008р.).

Таким чином, у період з винесення ухвали Апеляційним судом від 22.11.2007р. по ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 не прийняла спадщину, а саме 1/2 частину квартири, яку мала право успадкувати за законом як спадкоємець першої черги після свого сина.

З урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що таким чином, ОСОБА_3 є такою, що не встигла прийняти спадщину у зв'язку зі смертю.

Відповідно до ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Судом встановлено, що позивач не проживав разом із своєю бабусею ОСОБА_3, спільним майном не користувався, зв'язків з бабусею не підтримував, оскільки остання вела закритий спосіб життя, а тому дізнався про смерть бабусі лише 20 березня 2014 року.

З огляду на те, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після ОСОБА_3, 18 липня 2014 року направив до Третьої Київської державної нотаріальної контори заяву № 495 про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири, право на прийняття якої належало ОСОБА_3, яка померла і не встигла прийняти спадщину.

Судом встановлено, що відповідач відмовив позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частини квартири після ОСОБА_3, посилаючись на відсутність правовстановлюючого документа на 1/2 частину квартири.

Суд одержав підтвердження даного юридичного факту у відповіді відповідача на заяву (Вих. № 1263/02-14 від 18 липня 2014 року).

Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Згідно з п.1.2 глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, право власності на квартиру підтверджується, зокрема рішенням суду. Рішення суду є одним із видів правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Відповідно до п. 4.15. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

З огляду на викладене вище суд приходить до висновку, що позивачем було доведено обставини на які позивач посилався при зверненні до суду з даним позовом, а тому вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи вище викладене та керуючись ст. ст.. 11, 1276 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 27-30, 57-60, 209, 212-215, 218, 224-226, 228 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Третьої Київської державної нотаріальної контори - про прийняття спадщини у порядку спадкової трансмісії - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, що перейшла до позивача у порядку спадкової трансмісії.

Зобов'язати Третю Київську державну нотаріальну контору видати ОСОБА_1 Свідоцтво про право на спадщину, що перейшла до позивача у порядку спадкової трансмісії, а саме на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка має бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: