Справа № 454/1322/16 Головуючий у 1 інстанції: Струс-Духнич Т.В.
Провадження № 22-ц/783/5272/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Приколоти Т.І. і ОСОБА_2,

при секретарі Жукровській Х.І.,

за участю ОСОБА_3 представника Генеральної прокуратури України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16 червня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Генеральної прокуратури України та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 19.06.2013 року ним на адресу Генеральної прокуратури України було направлено заяву про кримінальне правопорушення. В заяві просив зареєструвати таку у Єдиному реєстрі досудових розслідувань та відкрити кримінальне провадження за ст.ст. 364, 366, 367, 375 КК України відносно суддів Окружного адміністративного суду м. Києва Келеберди В.І., Маруліна Л.О., Кротюк В.О., які (на думку ОСОБА_4В.) зловживаючи посадовим становищем, всупереч інтересам служби, в порушення вимог Конституції України, ст.ст. 54, 55 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», порушуючи присягу шляхом невиконання обовязків та внесення в офіційні документи завідомо неправдивої інформації 11.03.2011 року постановили завідомо неправосудну ухвалу, в результаті чого позивача було незаконно позбавлено доступу до правосуддя та порушено його конституційні права, а також нанесено шкоду на суму більше 20 000 грн.

Листом від 27.06.2013 року Генеральна прокуратура України скерувала вказану заяву прокурору м. Києва.

В подальшому, 12.07.2013 року, прокуратура м. Києва скерувала заяву позивача прокурору Шевченківського району м. Києва для організації перевірки та прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства. 30.07.2013 року з прокуратури Шевченківського району м. Києва ОСОБА_4 було отримано лист за наслідками розгляду його звернення. Вважає, що його заява не могла бути розглянутою в порядку Закону України «Про звернення громадян», а в порядку, що передбачений КПК України, а тому вважає, що дії посадових осіб Генеральної прокуратури України при розгляді його заяви не відповідають вимогам ст.ст. 55, 56, 214 КПК України, а також Конституції України, чим йому спричинено моральні страждання, які полягають у приниженні честі, гідності і ділової репутації.

Просив суд стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Генеральної прокуратури України в його користь кошти в сумі 1 000 000 грн. на відшкодування моральної шкоди завданої в результаті незаконних дій посадових осіб Генеральної прокуратури України при розгляді його заяви про кримінальне правопорушення від 19.06.2013 року.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено (а.с. 29-32).

Дане рішення оскаржив позивач ОСОБА_4

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права (а.с. 36-42).

Апелянт, будучи своєчасно належним чином повідомленим про час і місце апеляційного розгляду справи (а.с. 50), в судове засідання не зявився і про причини такої неявки суд не повідомив, що (у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення доводів апеляційної скарги зі сторони представника Генеральної прокуратури України, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 295 ЦПК України встановлено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені в чому полягає незаконність і (або) необгрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необгрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обгрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції (п.п. 5 і 6).

В той же час, позивач подав апеляційну скаргу, більшу частину тексту якої складають цитати з норм матеріального та процесуального права, а решту її тексту становлять доводи, які ним було наведено у позовній заяві, однак у ній не зазначено, в чому саме полягає незаконність і (або) необгрунтованість оскаржуваного ним рішення (не зазначено, які саме обставин, що мають значення для справи, судом першої інстанції були встановлені неповно та (або) неправильно; які докази по справі судом були неправильно досліджені чи оцінені), не наведено нових обставин, що підлягають встановленню, або доказів, які підлягають дослідженню чи оцінці, так само, як не зазначено заперечень проти доказів, використаних судом першої інстанції (а.с. 36-42).

Як вбачається з матеріалів справи, єдиною підставою для звернення до суду з позовом до Генеральної прокуратури України та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди„на відшкодування моральної шкоди завданої в результаті незаконних дій посадових осіб Генеральної прокуратури України при розгляді заяви (позивача) про кримінальне правопорушення від 19.06.2013 року став лист Генеральної прокуратури України від 27.06.2013 року, яким скаргу ОСОБА_4 на неправомірні (на думку ОСОБА_4В.) дії суддів Окрежного адміністративного суду міста Києва та з інших питань було направлено для розгляду відповідно до чинного законодавства заступнику прокурора міста Києва (а.с. 13).

В той же час, статтею 218 КПК України встановлено, що досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

За положеннями п. 3.6 Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах прокуратури України заяв, повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення, затвердженої наказом Генерального прокурора України від 03.12.2012 року № 125, заяви, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення, що надійшли на розгляд Генеральної прокуратури України, направляються для організації досудового розслідування з дотриманням територіального принципу до прокуратури відповідного рівня.

Оскільки предметом оскарження ОСОБА_4 були дії суддів Окрежного адміністративного суду міста Києва, а місцезнаходженням згаданого суду є місто Київ, то Генеральна прокуратура України вправі була згадану скаргу ОСОБА_4 направити для розгляду відповідно до чинного законодавства заступнику прокурора міста Києва, а тому доводи апелянта про незаконність цих дій „посадових осіб Генеральної прокуратури України при розгляді заяви (позивача) про кримінальне правопорушення від 19.06.2013 року до уваги прийматися не можуть.

За вище наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити та залишити рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16 червня 2016 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: