1Справа № 335/7843/15-ц 2/335/144/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Кравченко Л.Ю. при секретарі Огневюк Н.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05.02.2013 року з нього на користь відповідача стягнуто 69068,00 грн. матеріальної шкоди, моральну шкоду в розмірі 1500,00 гривень та 797,98 гривень судових витрат. В подальшому ним було виконано рішення суду та виплачено відповідачу 71365,98 грн. Посилаючись на ст..1192 ЦК України та п.9 постанови пленуму Верховного суду України №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року, просить зобовязати відповідача передати йому автомобіль НОМЕР_1, та правовстановлюючі документи на нього. В подальшому позивачем було уточнено позивні вимоги і, у звязку з тим, що відповідач продала спірний автомобіль, остаточно просить стягнути з відповідача 69068,00 грн. 4000 грн. витрат на правову допомогу та судовий збір.

В судовому засіданні позивач на задоволенні позову наполягає з підстав, зазначених в ньому. Пояснив, що його було визнано винним у ДТП, яке відбулося в 2012 році за участі його та відповідача. Ним було виплачено відповідачу суму шкоди, проте ОСОБА_2 не передала йому автомобіль. Як зясувалося автомобіль був відремонтований та проданий, тому відповідач повинна повернути йому 69068,00 грн. Просить позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні уточив позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу, а саме: просить стягнути 8000 грн. витрат на правову допомогу. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні заперечує проти задоволення позову. Пояснила, що позивач на протязі 2-х років не виконував рішення суду та всіляко намагався затягнути виплату стягнутих грошей. Автомобіль довгий час стояв на стоянці розбитий та почав ржавіти. Тому вона вимушена була продати не відновлений автомобіль, як металобрухт, за 16000 гривень. При цьому жодних арештів або заборон на відчуження автомобіля не було. Вона розпорядилася автомобілем на свій розсуд. Просить в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача в судовому засіданні заперечує проти задоволення позову. Пояснив, що рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 шкоди завданої внаслідок ДТП набрало чинності. У позивача, який користувався послугами юриста, була можливість звернутися до суду з питанням про повернення металобрухту. Проте не зробив цього. Його довірителька розпорядилася належним їй майном на власний розсуд та продала автомобіль. Тому підстав для задоволення позову не має.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05 лютого 2013 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто 69068,00 гривень матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, моральну шкоду в розмірі 1500,00 гривень та 797,98 гривень судових витрат. Як зазначено в рішенні суду, відповідно до висновку експертного авто товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку №162/06 від 27.06.2012 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_1, складає 69068 гривень.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 14.08.2013 року рішення суду залишено без змін.

Постановою державного виконавця ВДВС Енергодарського міського управління юстиції від 07.11.2013 року відкрито виконавче провадження № 40584935 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 71365,98 грн. матеріальної шкоди.

Відповідно до довідки Територіального сервісного центру 2341 в Запорізькій області №10/13-33 від 19.11.2015 року автомобіль НОМЕР_1, на підставі довідки-розрахунку від 28.11.2014 року зареєстровано за ОСОБА_3

Постановою державного виконавця ВДВС Енергодарського міського управління юстиції від 28.07.2015 року було знято розшук з автомобілю НОМЕР_2, у звязку з фактичним виконанням виконавчого документу.

Постановою державного виконавця ВДВС Енергодарського міського управління юстиції від 29.07.2015 року закінчено виконавче провадження № 40584935 у звязку з фактичним виконанням виконавчого документу.

Позивач обґрунтовує вимоги позову:

- пунктом 9 постанови пленуму Верховного суду України №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року, яким розяснено, що постановлюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

- статтею 1192 ЦК України, якою передбачені способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого.

Статтею 11 ЦК України встановлені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Статтею 1192 ЦК України передбачені способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого.

Потерпілим є ОСОБА_2 і це її майно постраждало в ДТП. Вона не скоювала будь яких дій, які були б підставою для виникнення цивільного обовязку перед ОСОБА_1

Більш того, під час розгляду позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, останній не заявляв клопотання про передачу йому пошкодженого майна. З цим позовом звернувся майже через 2 роки після набрання рішенням суду законної сили. Тому ОСОБА_2 мала право розпорядитися пошкодженим автомобілем. Клопотання про призначення експертизи для визначення вартості залишків автомобіля позивачем не заявлялося.

Тому суд вважає, що позивачем не доведено як правову підставу позову про стягнення суми так й розмір цього відшкодування.

Згідно приписів ч.1,2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Враховуючи те, що в задоволенні позову відмовлено, то підстав для стягнення витрат з відповідача на правову допомогу не має.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88,208, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Л.Ю.Кравченко