Ухвала

іменем україни

09 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживача банківських послуг на повернення грошового вкладу, стягнення коштів, витрат на правову допомогу, пені та моральної шкоди, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 24 листопада 2010 року на підставі його заяви в публічному акціонерному товаристві комерційному банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») було відкрито картковий рахунок і видано картку. Протягом 2010 - 2013 років позивач перерахував на картковий рахунок кошти у іноземній валюті - доларах США. В 2014 році позивач неодноразово звертався до відповідача із вимогою повернути вкладені кошти, однак отримував відмови, оскільки, ПАТ КБ «Приватбанк» припинив свою діяльність на території АР Крим. Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Враховуючи викладене, ОСОБА_3, уточнивши свої позовні вимоги, просив стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» залишок коштів на рахунку у розмірі 21 652,02 доларів США та 5 600 грн. витрат на правову допомогу.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 червня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 21 652,02 долари США залишку коштів на рахунку та 5 600 грн. витрат на правову допомогу. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_3 не надав належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог.

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити рішення по суті позовних вимог.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням установленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду було зумовлено поважними причинами.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що 24 листопада 2010 року на підставі заяви ОСОБА_3 з ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договір банківського рахунку та видано картку (том 1 а. с. 99).

Дана угода була укладена шляхом підписання анкети-заяви. Рахунок був відкритий в Кримському регіональному управлінні ПАТ КБ «ПриватБанк».

На картковий рахунок позивачем 17 січня 2013 року, 11 лютого 2013 року, 15 березня 2013 року та 12 вересня 2013 року було внесено кошти у розмірі: 4 914 доларів США, 6 200 доларів США, 4 791 доларів США, 2 800 доларів США відповідно та 17 січня 2013 року ОСОБА_5 (матір'ю позивача) - 2 994,96 доларів США, що підтверджується копіями квитанцій (том 1 а. с. 11, 98).

В зв'язку з тимчасовою окупацією території АР Крим з боку Російської Федерації, в березні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було обмежено доступ до банківських рахунків, відкритих на території АР Крим, в тому числі до рахунка, який належить позивачу.

Згідно довідки Кримського регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк» від 01 грудня 2014 року залишки грошових коштів на рахунку позивача становлять 21 652,02 долара США (том 1 а. с. 12).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» територія Автономної Республіки Крим визначена як тимчасово окупована територія України.

З метою забезпечення стабільності грошової одиниці України, захисту інтересів вкладників та інших кредиторів банків України, запобігання та уникнення ризиків у діяльності банків, беручи до уваги Указ Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», Декларацію Верховної Ради України від 20 березня 2014 року № 1139-VII «Про боротьбу за звільнення України», Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», враховуючи неможливість здійснювати Національним банком України банківське регулювання та банківський нагляд, валютний контроль і державний фінансовий моніторинг за діяльністю окремих банків та відокремлених підрозділів банків, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, а також неможливість виконання такими банками та відокремленими підрозділами банків вимог Законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинних шляхом, або фінансування тероризму», Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», інших нормативно-правових актів Національного банку України, що свідчить про здійснення ними ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи кредиторів, у тому числі інших банків, правлінням Національного банку України прийнято постанову від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» (далі - Постанова).

Відповідно до п. 5 вказаної Постанови банки, у тому числі й ПАТ КБ «ПриватБанк», зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки кошти вносились у відділенні банку на території Автономної Республіки Крим, яка на даний період часу окупована.

Разом з тим, судами не було звернуто уваги на те, що договір банківського рахунку було укладено між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридичною особою, місцезнаходження якої розташоване на території України, у м. Дніпропетровську.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір банківського рахунку, укладений з позивачем у Кримській філії банку на території Автономної Республіки Крим, яка на момент розгляду справи має статус тимчасово окупованої території.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк - це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

Згідно із ст. 47 цього Закону банк має право здійснювати банківську діяльність шляхом надання банківських послуг. До банківських послуг належать: 1) залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб; 2) відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах; 3) розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Банківські послуги дозволяється надавати виключно банку.

Тобто надання послуг з розміщення вкладу (депозиту) здійснює саме банк як юридична особа, а не його структурні одиниці (відділення, філії). Проте, якщо структурній одиниці надано відповідні повноваження (згідно з положенням, статутом, довіреністю), то вона має право укладати договори від імені банку. Стороною за договором у таких випадках є банк, а не його структурна одиниця. Отже, саме банк, а не його структурна одиниця, має відповідати за зобов'язаннями, взятими на себе укладеним договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Таким чином, оскільки стороною укладених договорів банківського рахунку є ПАТ КБ «ПриватБанк», то згідно з чинним законодавством, яке регулює цей вид правовідносин, зобов'язання за дійсними договорами має виконувати саме ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридична особа, а не його Кримська філія. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов'язків за укладеним і дійсним договорам.

Крім того, апеляційний суд дійшов висновку, що позивач всупереч ч. 4 ст. 10 ЦПК України не надав до суду належних та допустимих доказів відкриття депозитного рахунку у відповідача.

Проте, ОСОБА_3 в позовній заяві (том 1 а. с. 1-8), в заяві про уточнення позовних вимог (том 1 а. с. 182-189), в запереченнях на апеляційну скаргу (том 2 а. с. 37-42) та в судових засіданнях вказував, що між сторонами укладено договір банківського рахунку, а не договір банківського вкладу (депозиту).

Порядок укладення, виконання та розірвання договору банківського рахунка визначено главою 72 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом (ч. 2 ст. 1068 ЦК України).

Таким чином, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, суд апеляційної інстанцій у порушення вимог статей 213, 214, 303, 304 ЦПК України на вищенаведені положення закону та обставини справи уваги не звернув, не визначився із характером спірних правовідносин та дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для стягнення з рахунку, відкритого у ПАТ КБ «ПриватБанк», коштів, які належать позивачу.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, ухвалене апеляційним судом рішення - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 листопада 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

В.М.Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська