Ухвала

іменем україни

02 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

КоротунаВ.М., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Купровська ЯнаМиколаївна, Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 03 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Купровська Я.М., Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 її батьком, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, було складено заповіт, яким все своє майно заповів ОСОБА_5 Вважала, що хворобливий стан та лікування у психіатра негативно вплинуло на здатність батька в повній мірі розуміти значення своїх дій та керувати ними в момент посвідчення заповіту.

Враховуючи викладене, позивачка просила суд визнати недійсним заповіт від ІНФОРМАЦІЯ_1 року, посвідчений Купровською Я.М., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області та зареєстрований в реєстрі за № 153.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 03 грудня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_4, просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року правила ст. 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до ст. 145 ЦПК України зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї із сторін. Справи про визнання правочину недійсним із тих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до ст. 212 ЦПК України.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, дійшов правильного висновку про недоведеність позову щодо визнання недійсним заповіту з підстав, передбачених ст. 225 ЦК України, оскільки проведеною у справі експертизою зроблено висновок про те, що ОСОБА_8 в період часу, який відноситься до складення заповіту ІНФОРМАЦІЯ_1 року був здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 03 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

В.А.Нагорняк

Т.О.Писана