Справа № 694/406/16-ц
провадження 2/694/273/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

13.04.2016 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Сакун Д.І.

при секретарі Матвієнко А,А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Звенигородського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що 21.08.2010 року померла його мати ОСОБА_3, яку позивач доглядав та поховав за власний рахунок. Після смерті матері відкрилася спадщина, що складається з грошових коштів та будинковолодіння № 32 по вул. Маяковського в с. Ризине, Звенигородського району, Черкаської області. Позивач є єдиним спадкоємцем спадкового майна. З метою оформлення права власності на спадкове майно ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса, яка надала йому список необхідних документів і в цьому списку було вказане свідоцтво про право власності на будинок, але ні свідоцтва про право власності, ні технічного паспорту на будинок позивач не знайшов, а знайшов лише будівельний паспорт, де зберігаються оригінали акту про відведення в натурі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 19.09.1975 року та рішення № 355 від 02.09.1975 року виконкому Звенигородської районної ради про надання дозволу ОСОБА_3 на будівництво житлового будинку з надвірними спорудами на цій ділянці. Позивач отримав свідоцтво про право на спадщину на грошові кошти, а свідоцтво про право на спадщину на будинок не зміг, в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу.

Позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про уточнення позовних вимог та просить визнати за ним право власності на майно покійної матері ОСОБА_3, а саме: будинковолодіння, яке розташоване за адресою: вулиця Маяковського, будинок № 32 в с. Ризине, Звенигородського району, Черкаської області, що складається з жилого будинку, веранди 10.80 м.кв.; передпокою 10.30 м.кв.; житлової кімнати 10.50 м.кв.; житлової кімнати 7.40 м.кв.; житлової кімнати 9.70 м.кв.; житлової кімнати 19.0 м.кв., загальною площею 76.30 м.кв, а житловою 46.60 м.кв. та погріба, прибудови, сараю, гаража, огорожі, хвіртки, воріт, криниці, загальною вартістю 149169 грн.

В судове засідання позивач не з'явився. Подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської Ради Звенигородського району Черкаської області в судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій просить розгляд справи провести без їх участі, позовні вимоги позивача визнають повністю та проти їх задоволення не заперечують.

Ст.197 ЦПК України вказує, що у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає, що справу можна розглянути за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що 21 серпня 2010 року померла мати позивача ОСОБА_3, про що видане свідоцтво про смерть від 23 серпня 2010 року (а.с. 6).

Після смерті ОСОБА_3 залишилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Маяковського, 32 в с. Ризине Звенигородського району Черкаської області.

Позивач ОСОБА_1 вчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та за його заявою заведена спадкова справа та на його користь видане свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади. Інших спадкоємців немає. (а.с. 12).

Отримати свідоцтво про прав на спадщину позивач не може, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок з надвірними спорудами.

Відповідно до довідки виданої КП «Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» № 220 від 22.03.2016 року вбачається, що за адресою вул. Маяковського, 32 в с. Ризине Звенигородського району Черкаської області на ОСОБА_3, яка померла 18.08.2010 року свідоцтво про право власності не видавалось.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 видавалось свідоцтво на забудову садиби в с. Ризине, Звенигородського району, Черкаської області, що підтверджується копією вказаного свідоцтва (а.с.9).

Рішенням виконкому Звенигородської районної ради Черкаської області №355 від 02.09.1975 року було надано дозвіл на забудову ОСОБА_3 (а.с.10).

Відповідно до акту від 19.09.1975 року ОСОБА_3 було відведено в натурі присадибну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку (а.с.10).

Згідно довідки виданої виконкомом ОСОБА_2 сільської Ради Звенигородського району Черкаської області № 318 від 23.03.2016 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 проживав спільно з ОСОБА_3 до дня її смерті та здійснив її поховання (а.с.8).

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відносини щодо створення та належності спірного нерухомого майна виникли в 1975 році, а тому в даному випаду у відповідності до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України положення ЦК України не можуть застосовуватись до них, і в даному випадку при вирішенні питання про право власності на вказане майно слід виходити з положень нормативно-правових актів, які діяли в той час. Таким чином, право на житловий будинок набувається в порядку , який був чинним на час завершення будівництва.

З листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13 вбачається, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року N 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року N 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за N 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

В 1975 році питання набуття права власності регулювалось Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» та прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», в яких, зокрема, було визначено умови та правові наслідки будівництва. За цими нормативно-правовими документами підставою виникнення в громадянина права власності на житловий будинок був факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Разом з тим в ході розгляду позову про визнання права власності на будинок в порядку спадкування за законом встановлено, що зазначений об'єкт відповідає державним будівельним нормам.

Так, з довідки виданої Звенигородським міськрайонним управлінням головного управління Держсанепідслужби у Черкаській області № 14-28/134 від 07.04.2016 року вбачається, що домоволодіння № 32 по вул. Маяковського в с. Ризине Звенигородського району, Черкаської області відповідає вимогам «Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів» від 19.06.1996 р. № 173.

Відповідно до довідки Звенигородського районного відділу управління ДСНС України у Черкаській області № 113 від 07.04.2016 року вбачається, що при обстеженні земельної ділянки по вул. Маяковського № 32 в с. Ризине Звенигородського району, Черкаської області встановлено, що забудова житлового будинку та господарських будівель відповідає вимогам будівельних норм згідно додатку 3.1 ДБН 360-92 «Планування і забудова міських і сільських поселень».

Згідно висновку щодо відповідності забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації, державним будівельним нормам і правилам № 35 від 07.04.2016 року вбачається, що при забудові земельної ділянки № 32 по вул. Маяковського в с. Ризине Звенигородського району Черкаської області не порушено генплан с. Ризине. Відсутній негативний вплив на містобудівну ситуацію села Ризине. Розміщенням будівель та споруд на садибі не порушено містобудівні норми щодо меж із суміжними земельними ділянками, нормативної лінії регулювання забудови та «червоної» лінії вулиці Маяковського.

Відповідно листа Міністерства юстиції України від 21 травня 2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.

Відповідно до п.3.1. розяснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних ц і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втирати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, то первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник садиби помер, а за життя право власності не було зареєстровано в належному порядку, тому позивач не може отримати відповідні документи на право власності, а тому визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину.

Оскільки позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем померлої ОСОБА_3, однак не може отримати спадкове майно в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, суд вважає за можливе захистити його право шляхом визнання права власності на спадкове майно ОСОБА_3

Визнання відповідачем ОСОБА_4 сільською радою предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Позов базується на законі , є обґрунтованим тому його слід задоволити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 15, 59, 60, 174 ч. 4, 197, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 1218, 1223, 1297 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Звенигородського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно - задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на майно покійної матері ОСОБА_3, а саме: будинковолодіння, яке розташоване за адресою: вулиця Маяковського, будинок № 32 в с. Ризине, Звенигородського району, Черкаської області, що складається з жилого будинку, веранди 10.80 м.кв.; передпокою 10.30 м.кв.; житлової кімнати 10.50 м.кв.; житлової кімнати 7.40 м.кв.; житлової кімнати 9.70 м.кв.; житлової кімнати 19.0 м.кв., загальною площею 76.30 м.кв, а житловою 46.60 м.кв. та погріба, прибудови, сараю, гаража, огорожі, хвіртки, воріт, криниці, загальною вартістю 149169 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.І. Сакун