У Х В А Л А

Іменем України

01 грудня 2016 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Сидоренко І.О.,

при секретарі Рудь Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 11 Словянського міськрайонного суду Донецької області заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

До Словянського міськрайонного суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження. Дана заява мотивована тим, що 11.02.2014 року Центрально-Міським районним судом міста Горлівки Донецької області ухвалено рішення по справі № 253/10804/13-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Укрсиббанк» суми боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом та пені за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 02.02.2007 року в розмірі 109594,40 грн. та 1096,00 грн. судового збору.

21.09.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» був укладений договір факторінгу № 27, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 0 від 02.02.2007 року, укладеним між АТ «Укрсиббанк» ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає факторові свої право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість надана Верховною Радою - і за її межами.

Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобовязанні він замінюється правонаступником. Виходячи з цих норм, зокрема пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передачі кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. У звязку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у звязку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», статті 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобовязання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обовязки в зобовязанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження. Тобто, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України та ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження».

Просять суд замінити сторону виконавчого провадження, а саме стягувача Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» у справі № 253/10804/13-ц.

В судове засідання представник заявника не зявився, просив розглянути справу без його участі.

Заінтересована особа ПАТ «Укрсиббанк», будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справу, свого представника для участі в судовому засіданні не направила.

Заінтересовані особи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України».

У звязку з цим суд вважає за можливе розглянути справу без участі не зявившихся осіб, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 378 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи суд доходить до висновку, що дана заява задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

На підтвердження правомірності своїх вимог заявником суду надано:

Договір факторингу від 21 вересня 2015 року № 27, предметом якого є наступне: клієнт (Укрсиббанк) відступає фактору (ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»), а фактор приймає право вимоги та в їх оплату зобовязується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату і на умовах, визначених цим Договором. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, без права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами первинних договорів, та визначені в реєстрі боржників, що підписуються сторонами у паперовому вигляді в день підписання договору;

Акт приймання-передачі права вимоги від 22 вересня 2015 року, відповідно до якого Укрсиббанк відступає ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» право вимоги за кредитами наведеними у реєстрі боржників;

Реєстр боржників до договору Факторінгу № 27 від 21 вересня 2015 року, відповідно до якого клієнт (ПАТ «Укрсиббанк») передав, а фактор (ТОВ ФК «Довіра та гарантія») прийняв право вимоги за кредитним договором № 0 до ОСОБА_1;

Заочне рішення Центрально-Міського районного суду міста Горлівки Донецької області від 11 лютого 2014 року з єдиного державного реєстру судових рішень, з якого видно, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» задоволені, стягнута заборгованість з осіб на користь ПАТ «Укрсиббанк» за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 02.02.2007 року.

Відповідно до вимог ст. 58 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Статтею 59 ЦПК визначено правило допустимості доказів: обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Виходячи з вищенаведених вимог процесуального права щодо належності та допустимості доказів, суд не може прийняти до уваги заочне рішення Центрально-Міського районного суду міста Горлівки Донецької області від 11 лютого 2014 року з єдиного державного реєстру судових рішень, відповідно до якого стягнута заборгованість з осіб на користь ПАТ «Укрсиббанк» за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 02.02.2007 року, оскільки дане рішення не підписано суддею, не містить відомостей щодо набрання рішенням законної сили та взагалі не містить прізвища, імя та по-батькові відповідачів, що позбавляє суд можливості зробити висновок щодо того, з кого підлягає стягненню сума грошових коштів. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що дане рішення суду є не допустимим доказом на підтвердження заборгованості ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по кредитному договору.

Крім того, суд не може прийняти до уваги наданий заявником реєстр боржників, в якому зазначено, що на виконання Договору Факторингу № 27 від 21.09.2015 року ПАТ «Укрсиббанк» передав ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» право вимоги до ОСОБА_1, так як даний реєстр не містить підпису уповноваженої особи ПАТ «Укрсиббанк» та печатки банку. Натомість зазначений реєстр завірений тільки печаткою заявника ТО «ФК «Довіра та гарантія» та підписаний тільки їх представником.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що відомостей щодо наявності заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «Укрсиббанк» суду не надано. Також, суду не надано доказів того, що було відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого документа, виданого на підставі рішення Центрально-Міського районного суду м. Горлівки № 253/10804/13-ц.

Приймаючи до уваги ті обставини, що суду не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували передачу права вимоги ПАТ «Укрсиббанк» за договором факторингу № 27 від 21 вересня 2015 року ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» саме відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2, суд доходить до висновку, що дана заява про заміну сторони виконавчого провадження задоволенню не підлягає.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що судове провадження по цивільній сир паві за позовом АТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом та пені за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 02.02.2007 року в розмірі 109594,40 грн. та 1096,00 грн. судового збору не відновлено, що унеможливлює розгляд питання про заміну сторони виконавчого провадження.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 58, 59, 378 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження відмовити.

Ухвала бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд шляхом подачі протягом пяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги, а у разі якщо її було постановлено без участі особи, яка її оскаржує протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_3