Справа № 2-1340/1539/11
Провадження № 4-с/505/29/2016
УХВАЛА

31.10.2016 року Котовський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Нікітішина В.П.

при секретарі Шевчук С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Подільську Одеської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: державний виконавець Котовського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, Котовський міжрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, стягувавач ОСОБА_3,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в особі представника адвоката ОСОБА_4 звернулась до суду із скаргою на дії державного виконавця Котовського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 О, та просить поновити їй строк на подання вказаної скарги до суду, та скасувати постанову державного виконавця Котовського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 31.05.2016 року (ВП №30461883).

Свої вимоги мотивувала тим, що 21 грудня 2011 року державним виконавцем Котовського МВ ДВС ГТУЮ в Одеській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №30461883 на виконання виконавчого листа від 08.12.2011 року, виданого Котовський міськрайонний судом Одеської області.

31 травня 2016 року державним виконавцем Котовського МВ ДВС ГТУЮ в Одеській області винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження.

Вважає, що постанова державного виконавця від 31 травня 2016 року має бути скасована, оскільки державний виконавець на підставі ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» лише за відсутності у боржника коштів і цінностей звертає стягнення на належне йому інше майно. На підставі ч.8 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання, чого державним виконавцем зроблено не було, та в порушення законодавства накладено арешт на майно.

Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 31 травня 2016 року вона отримала лише 08.09.2016 року, тому строк на подання вказаної скарги має бути поновлено судом.

Представник заявниці ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги у повному обсязі.

Представник Котовського МВ ДВС ГТУЮ в Одеській області у судове засідання не зявився, надавши письмові заперечення на скаргу, у яких просив розглянути справу у відсутності представника та відмовити у задоволення скарги у повному обсязі, у звязку з наступним. При проведенні виконавчих дій по виконанню виконавчого листа №2-1340/2011 від 08.12.2011 року згідно відповідей на запити про майновий стан боржника ОСОБА_1 було встановлено, що відсутня інформація про отримання боржником доходів, відсутні відкриті у банках рахунки, відсутні відомості щодо отримання пенсії та про останнє місце роботи, автотранспорті засоби за боржником не зареєстровані. Перевірити майновий стан боржника за місцем мешкання не вдалося можливим, у звязку з тим, що на момент виходу державного виконавця на дільницю боржника дома не було, двері ніхто не відчиняв. Боржник за викликами державного виконавця не зявляється, доказів про сплату аліментів стягувачеві не надає. Оскільки сума заборгованості по аліментам ОСОБА_1 перевищує десять розмірів мінімальної заробітної плати, тому можна звернути стягнення на нерухоме майно боржника. Отже, державним виконавцем було звернене стягнення на належне боржникові нерухоме майно, а саме: 1/3 частину квартири №14, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Котовськ, вул. Гагаріна, 125.

Залучена судом до участі у справі стягувач ОСОБА_3 не заперечувала у знятті арешту з частини квартири боржника.

Вислухавши представника заявника адвоката ОСОБА_4, стягувача та дослідивши докази у справі, суд приходить до такого.

Судом встановлено, що рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 28 липня 2011 року, зокрема, стягнуто аліменти з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання малолітнього сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини від усіх видів прибутку щомісяця з 05.07.2011 року до досягнення ним повноліття.

08.12.2011 року Котовським міськрайонним судом Одеської області був виданий виконавчий лист по справі №2-1340/2011.

На підставі виконавчого листа №2-1340/2011 державним виконавцем відділу ДВС ОСОБА_2 21.12.2011 року було відкрито виконавче провадження.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 13.10.2016 року, встановлено розмір заборгованості ОСОБА_1 у сумі 45849,91 грн. Боржником не надано доказів про сплату аліментів стягувачеві.

31.05.2016 року державним виконавцем Котовського МВ ДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, якою накладено арешт на 1/3 частину квартири №14, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Котовськ, вул. Гагаріна, 125, що належить ОСОБА_1, та заборонено здійснювати відчуження вказаної квартири.

Висновки суду підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 2 ст.52 ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Згідно ч. 5 ст.52 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Згідно ч. 7 ст.52 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. У такому разі державний виконавець зобов'язаний вжити всіх заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Згідно ч. 8 ст.52 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання.

За ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, в тому числі, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Абзацом 6 ч.2 ст.57 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Відповідно до ч.2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» у разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.3 ст.387 ЦПК України якщо оскаржувані дії були вчиненні відповідно до закону, в межах повноважень державним виконавцем, права і свободи скаржника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Так як боржником не було сплачено ні одного платежу на виконання рішення суду, заборгованість по сплаті аліментів перевищує десять розмірів мінімальної заробітної плати, будь-якого майна або доходів боржника виявлено не було, тому відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем були вжиті заходи по примусовому виконанню рішення суду та накладено арешт на належну 1/3 частину квартири боржника.

Судом встановлено, що державний виконавець приймаючи на підставі заяви стягувача, в межах виконавчого провадження, рішення про арешт майна боржника діяв відповідно до закону в межах своїх повноважень.

Таким чином, зважаючи, що скаржником всупереч ст.60 ЦПК України не представлено суду доказів та не доведено наявності неправомірних дій державного виконавця по виконанню рішення суду та порушення у зв'язку з цим прав боржника із вказаних у скарзі підстав, то суд приходить до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити.

Суд вважає пропущений скаржником строк на подачу скарги на дії державного виконавця поважним, оскільки оскаржувану постанову було нею отримано лише 08.09.2016 року, тому скаржнику слід поновити строк звернення до суду зі скаргою.

Керуючись ст.ст. 209, 210, 387 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на подачу вказаної скарги.

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Котовський міськрайонний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 05 днів з дня проголошення.

С у д д я -