Справа №464/7307/16-ц
пр № 2/464/1997/16
У Х В А Л А

21.10.2016 року суддя Сихівського районного суду м.Львова Чорна С.З. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Львівської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в :

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_3, яка померла 03.10.2012р., а саме 1/2 частину 4-кімнатної квартири за адресою: м.Львів, вул.Гн.Хоткевича, 36/25, загальною площею 80,4 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м.

Згідно п.4 ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру. Пунктом 2 ч.1 ст.80 ЦПК України визначено, що ціною позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування є вартість цього майна; у позовах про право власності на нерухоме майно дійсною вартістю нерухомого майна. При цьому, в силу положень пунктів 5, 6 ч.2 ст.119 ЦПК України, дійсна вартість спірного майна повинна бути підтверджена відповідними документами (доказами). У відповідності до п.1.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Однак, позивачем у позовній заяві не зазначено ціни позову, яка визначається з вартості предмету даного позову, яким є спірне майно 1/2 частина квартира АДРЕСА_1 та не додано жодних доказів (документів), за наявності яких можливо визначити вартість даного майна, що водночас позбавляє суд можливості вірно визначити розмір судового збору, який повинен бути сплачений виходячи із ціни даного позову. Таким чином, судовий збір в розмірі 551,20 грн. сплачений позивачем невірно - у заниженому розмірі, а не виходячи із ціни даного позову.

При цьому, слід розяснити, що відповідно до п.9 ч.1 ст.80 ЦПК України, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна, поняття якої є за своїм змістом і числовим значенням рівнозначне поняттю ринкової вартості. При визначені вартості майна на який особа має намір набути права власності слід керуватись Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Позивач, відповідно до ч.2 ст.60 ЦПК України, повинен провести оцінку нерухомого майна, на яке він просить визнати за собою право власності, звернувшись до відповідного експерта (оцінщика), надавши суду звіт (висновок про ринкову оцінку вартості нерухомого майна), або ж інший визначений чинним законодавством документ, який посвідчує/визначає дійсну вартість спірного майна (витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно або балансовою довідкою юридичної особи, тощо).

Позивач вказує, що позбавлений можливості надати відомості про дійсну вартість майна, оскільки правовстановлюючі документи на таке майно у нього відсутні, а відповідач ОСОБА_2 чинить перешкоди у доступі до спірної квартири та документів на неї. Однак таке твердження позивача сприймається критично, оскільки ціна позову, окрім іншого, може зокрема визначатись відповідним експертом професійної оціночної діяльності, за умови наявності інших необхідних для цього згідно закону документів, окрім правовстановлюючих (витяг з реєстру прав власності, інформаційна довідка БТІ, тощо).

Відповідно до п.п. «а» п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995р. з подальшими змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вартість спірного майна визначається, зокрема, за погодженням сторін.

Крім того, за вимогами пунктів 5, 6 ч.2 ст.119 ЦПК України, позовна заява, окрім інших даних, повинна містити викладення обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, зазначаючи докази, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування, проте позивач у своїй позовній заяві не навів та до матеріалів не долучив жодних фактичних доказів (фактичних даних, документів), що підтверджують твердження позивача про те, що останній чиниться перешкоди у доступі до спірної квартири чи відповідної документації на неї; будь-яких фактичних даних про звернення заявника до відповідачів по справі - Львівської міської ради, ОСОБА_2 як з вимогою надання такого доступу, так із питанням про можливість погодження вартості спірного майна, суду не представлено.

Слід також звернути увагу на те, що спадкодавець ОСОБА_3 померла ще 03.10.2012р., однак до матеріалів позовної заяви не додано довідки нотаріуса про відкриття спадщини на майно померлої; відомості про те, що інші можливі спадкоємці, окрім позивача, не звертались з відповідними заявами про прийняття спадщини та/або відмовились від належної їм частини спадкового майна відсутні. Позивач вказує, що інші спадкоємці в силу положень ст.ст. 1269, 1270 ЦК України пропустили 6-ти місячний строк звернення для прийняття спадщини, а відтак вважаються такими, що не прийняли її, однак такі дані також відсутні. При цьому, згідно матеріалів позову, вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, що мало місце 03.10.2012р., позивач звернулась лише 14.12.2015р., що явно виходить за межі визначених ст.1270 ЦК України строків, а даних про поновлення строку для подання заяви про прийняття спадщини позивачем не представлено.

Враховуючи наведене, вважаю, що позовну заяву слід залишити без руху та відповідно надати позивачу строк для усунення недоліків такої, шляхом подання позовної заяви та/або уточнення до позову (в т.ч. додатків/доказів в обгрунтування даного позову) з дотриманням вимог ст.119 ЦПК України та сплати судового збору в розмірі визначеному у відповідності Закону України «Про судовий збір» з долученням оригіналу платіжного документу до матеріалів позову.

Керуючись ст.ст. 119, 121, 293 ЦПК України, суддя,

у х в а л и в :

позовну заяву ОСОБА_1 до Львівської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом залишити без руху, надавши строк, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання ухвали суду, для усунення недоліків заяви.

Розяснити позивачу, що у випадку невиконання вимог цієї ухвали, позовна заява вважатиметься неподаною та буде йому повернута.

На ухвалу в частині визначення розміру судових витрат може бути подано апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: (підпис) ОСОБА_4

З оригіналом вірно.

Суддя Чорна С.З.