Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Гуденко О.А.

при секретарі Гудковій Є.С.,

за участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки, в якому просить визнати її такою, що втратила право користування жилим приміщенням в двоквартирному будинку № 10 по вул. Димова в м. Миколаєві, 60/100 часток якого належить йому на праві приватної власності.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та пояснив, що його донька ОСОБА_2 були прописані у належному йому будинку ще за життя його батька, дідуся відповідачки, від якого з в дар він і отримав вказаний будинок. . Останні три роки донька в будинку не проживає та навіть не з'являється, постійно проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 у будинку , що належить її бабусі з боку матері. Усі витрати по оплаті житлово-комунальних послуг позивач сплачує самостійно. Додатковою підставою позову визначив втрату родинних почуттів та взаємоповаги з відповідачкою , оскільки ніякої допомоги донька йому не надає. Зазначив, що будинок має лише дві житлові кімнати, в яких він і проживає з дружиною , він не бажав би її повернення, адже донька і не зможе проживати разом з ним, оскільки у неї немає окремої кімнати.

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що дійсно останні 3 роки не проживає в вищезазначеному будинку, спочатку проживала у цивільному шлюбі, за цей час батько одружився і попросив разом зі своєю дружиною забрати свої речі з кімнати. Після того, як вона припинила проживати з чоловіком, вона вимушена була повернутися проживати тимчасово до будинку бабусі , адже батько їй повідомив , що у його будинку немає місця, до того ж у неї склалися неприязнені стосунки з дружтиною батька, яка і вимагала весь цей час від батька виписати її з будинку. На теперішній час іншого постійного місця проживання ( у бабусі в трикімнатному будинку проживає , крім бабусі, ще її мати та брат) чи житла у власності не має, бажає зберегти зв'язок з будинком за місцем реєстрації, де проживала усе дитинство. До того ж відсутність зареєстрованого місяця проживання на території України перешкоджатиме їй віїзджати за межі України для пошуку роботи. Також суду пояснила, що неодноразово пропонувала батькові надавати кошти на часткову оплату комунальних послуг, на що він відмовлявся, пропонуючи вирішити це питання виключно зняттям з реєстрації.

Вислухавши пояснення сторін , допитавши свідків, та дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Частиною 3 ст. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і у порядку, передбачених законом.

Як вбачається із матеріалів справи, 60/100 часток будинку № 10 по вул. Димова в м. Миколаєві належить позивачеві на підставі договру дарування від 02.02.2008 року. Будинок є двоквартирним частка позивача відокремлена від іншого співвласника будинку, має окремий вхід та комунікації.

Відповідака є рідною донькою ОСОБА_1 , була прописана 13 серпня 2005 року в будинку як член сім'ї власника житла, отже до правовідносин сторін підлягає застосуванню ст. 405 ЦК України.

Також в будинку на теперішній час зареєстрований позивач з 1993 року та його дружина ОСОБА_3 з 21.01.2015 року.

Статтею 405 ЦК України встановлено, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, при розгляді справ про визнання члена сім'ї власника житла таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини відсутності понад встановлені законом строки.

Крім пояснень позивача, факт не проживання відповідача в спірному будинку більше 3-х років підтверджується поясненнями свідків, допитаних в судовому засіданні, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яки є сусідами позивача .

Як вбачається з пояснень сторін, позивач неодноразово звертався до відповідачки з проханням знятися з реєстраційного обліку, але остання не бажає вирішити питання в добровільному порядку.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач разом з дружиною заперечує проти проживання відповідачки в спірному будинку із-за втрати родинних почуттів та стосунків, втрати взаємопорозуміння, а за відсутності у неї власного житла вона не має можливості зареєструвати своє місце проживання за іншою адресою.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачка ОСОБА_2 не проживає в спірному житловому будинку з поважних причин через складні стосунки з батьком та його дружиною , які створююють умови щодо неможливості її проживання за спірною адресою .

За таких обставин та виходячи із меж заявлених вимог, положень п. 7 ст. 8 ЦПК, ст. 405 ЦК України, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

У відповідності зі ст. ст. 88 ЦПК України судові витрати, сплачені при подачі позову, відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8,10,30,212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів після проголошення рішення.

Суддя Центрального районного суду

м. Миколаєва ОСОБА_6