АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22 -ц/790/977/16 Головуючий 1 - інстанції - Короткий І.П.
Категорія - спадкові
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

суддів - КРУГОВОЇ С.С.,

- МІНЕНКОВОЇ Н.О.,

секретаря - Прологаєвої А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 14 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітета Харківської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення факту прийняття спадщини,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року позивач, в особі представника за довіреністю, звернувся до Московського районного суду міста Харкова з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив про встановлення факту прийняття ним спадщини, що відкрилась після смерті брата ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 14 грудня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, в особі представника за довіреністю, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішення ухвалено при неповному з'ясуванні обставин справи та невірною оцінкою доказів.

Зазначає, що в судовому засіданні 11.11.2015 року його представник пояснила, що позивач вступив у володіння речами померлого брата настільки, наскільки дозволили обставини, оскільки на теперішній час він не має можливості користуватися спірною квартирою, через те, що ще за життя брата відповідачі (співвласники квартири) змінили вхідні двері, чим чинили перешкоди у користуванні квартирою та належному її утриманні та змусили їх проживати на вулиці.

Вказує, що судом помилково не було взято до уваги наявність копій квитанцій про оплату комунальних послуг, копію технічного паспорту на квартиру та довідку з КП «Жилкомсервіс» від 28.11.2014 року, оскільки вони свідчать про спільне проживання спадкодавця та позивача до моменту відкриття спадщини.

Звертає увагу, що у судовому засіданні представник відповідача заявляла клопотання про перевірку законності приватизації квартири по вул. Державінській, законності реєстрації позивача у спірній квартирі та про перевірку на наявність у нього судимостей, про що представник позивача не заперечувала, у зв'язку з чим слухання справи було відкладено.

В ході наступного судового засідання про результат розгляду клопотань повідомлено не було, після видалення суду до нарадчої кімнати, секретар згодом повідомила про можливість отримання рішення суду о 15-00. Апелянт вважає такі дії суду порушенням ст. 218 ЦПК України.

У письмових запереченнях представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_8 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги і залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача - ОСОБА_4 - ОСОБА_9 проти скарги також заперечує, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим.

Відповідачі в засідання апеляційного суду не з»явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників позивача та відповідачів ОСОБА_4 і ОСОБА_4, перевіривши доводи скарги і матеріали справи, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи убачається і не оспорюється відповідачами, що позивач ОСОБА_3 і ОСОБА_7, померлий ІНФОРМАЦІЯ_5 року є рідними братами ( а.с.14-16).

Представником ОСОБА_4 - ОСОБА_9 надано до апеляційного суду копію рішення Московського районного народного суду міста Харкова від 12.10.1990 року, яким ОСОБА_10 була позбавлена батьківських прав відносно дітей ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7 і ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_4 зі збереженням за дітьми права на житло в квартирі АДРЕСА_2 до досягнення ними повноліття.

На підставі свідоцтва про право власності на житло від 22.03.1995 року ОСОБА_3, ОСОБА_7 ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 (а.с.7-8,10-11)

Зі свідоцтва про право власності на житло від 21.08.1997 року убачається, що ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1.

Чинним рішенням Московського районного суду міста Харкова від 28.05.2015 року ОСОБА_12 відмовлено у задоволенні позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_7

Цим же рішенням встановлено, що на час смерті ОСОБА_7 був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_2.

З паспорта позивача та довідки дільниці №33 КП «Жилкомсервіс» убачається, що ОСОБА_3 з 23.11.2005 року має реєстрацію за цією ж адресою. В довідці також зазначено, що ОСОБА_7 був зареєстрований в квартирі з 01.03.2007 року і знятий з реєстрації 17.10.2012 року, тобто після смерті.(а.с.15,17)

Представники відповідачів ОСОБА_4 і ОСОБА_4 не заперечують, що на час смерті ОСОБА_7 його та ОСОБА_3 реєстрація за вказаною адресою не визнавалась незаконною. Даних про інше зареєстроване у встановленому порядку місце проживання або зареєстроване у встановленому законом порядку місце перебування позивача та ОСОБА_7 на час смерті останнього;ІНФОРМАЦІЯ_5 року матеріали справи не містять.

Частиною першою статті 179 ЦПК України визначено, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи ( причини пропуску строку тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.

Це знайшло також підтвердження у п.п.3, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», які містять такі роз»яснення.

Згідно з правилами статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданому відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами статті 29, частини другої статті 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. З ст. 1268 ЦК України та п. п. 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/2 …спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово- будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Ухвалою від 07.09.2015 року позовна заява ОСОБА_3 була залишена без руху з підстав невідповідності її вимогам ст.119 ЦПК України, зокрема, через незазначення позивачем щодо кого він просить встановити факт прийняття спадщини.

Після уточнення позову в цій частині суддя дійшов висновку про те, що форма та зміст позову відповідають вимогам ст.ст.119-120 ЦПК України і відкрив провадження у справі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем копії паспорта, свідоцтв про право власності на житло, квитанції про сплату комунальних послуг не свідчать про постійне проживання позивача та померлого саме на час відкриття спадщини, а також на відсутність з боку позивача заяв про відмову від спадщини. Надана довідка КП « Жилкомсервіс» від 28.11.2014 року лише підтверджує проживання позивача та померлого в квартирі за адресою: місто Харкіів, Салтівське шосе.155/93 кв.95 у певний час, але не свідчить про постійне їх проживання саме на час відкриття спадщини, тобто на день смерті останнього.

Наведені обставини свідчать про те, що суд першої інстанції належним чином не визначилися з характером спірних правовідносин, не з'ясував фактичних обставин справи, не звернув уваги на те, що позивач просив встановити не факт спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а факт її прийняття, не посилався в позові на відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії з підстав непідтвердження факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем на час смерті останнього та не надав відповідної постанови нотаріуса.

Неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права призвело до неправильного її вирішення , що у відповідності до п.п.1,4 ч.1, ч.2 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 колегія суддів відмовляє за недоведеністю відсутності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.п.1,4 ч.1,ч.2 ст.309, ст.ст. 313, ст. 314, 316, 317, 319 ,324 ЦПК України колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 14 грудня 2015 року скасувати. У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити з інших підстав.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на рішення апеляційного суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий (підпис) Т.П.Зазулинська

Судді (підпис) С.С. Кругова

(підписи) Н.О.Міненкова