№ 243/1504/16-ц
№ 4-с/243/21/2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2016 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого: суддя Руденко Л.М.

при секретарі Врублевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду №9 м. Слов'янськ Донецької області скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В :

24.02.2016р. до Словянського міськрайонного суду зі скаргою на дії державного виконавця звернулась ОСОБА_1, посилаючись на те, що 07.12.2015 р. Слов'янським міськрайонним судом Донецької області видано виконавчий лист по справі № 243/10903-15ц про стягнення з ОСОБА_2, 06.12.1985р. народження на користь її - ОСОБА_1, судові витрати в розмірі 910,80 грн.

18.01.2016р. до Центрально-міського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції нею було подано заяву про примусове виконання рішення суду, та пред'явлено до виконання виконавчий лист.

02.02.2016р. в.о. начальника Центрально-міського відділу держаної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції, ОСОБА_3 було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим документом ВП №50014681 - відмова в прийнятті до провадження виконавчого документа.

Постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, вона отримала 2 лютого 2016р., поштою.

Як вбачається з постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, в.о. начальника відділу керувався п.8 ч.1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження». Відмова у відкритті виконавчого провадження вмотивована тим, що згідно виконавчого документа адреса проживання боржника: м. Горлівка, вул. Бєлгородська, буд.69, тобто на території на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, внаслідок проведення на цій території антитерористичних дій.

Законами України "Про боротьбу з тероризмом", "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" та ін. Визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції, або переселилися з неї під час її проведення.

07.11.2014 р. розпорядженням КМУ №1085-р було затверджено перелік населених пунктів (зона АТО), на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. У зв'язку з чим виконавчі дії на тимчасово неконтрольованій території не проводяться.

Відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» введеного в дію Указом Президента України № 875 від 14.11.2014р.,

припинено діяльність державних підприємств, установ, організацій, їх філій (відділень), представництв на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях.

Враховуючи вищевикладене, на думку в.о. начальника ВДВС, проведення виконавчих дій не можливо на території проведення активної фази АТО.

Також зазначено, що на даному етапі боржник не може бути проінформований про відкриття виконавчого провадження у визначений законом спосіб, оскільки відділення УДППЗ «Укрпошта» не приймають до відправлення кореспонденцію, адресовану до міст. на території яких проводиться АТО., та з посиланням на інформацію розміщену на офіційному інтернет-ресурсі "Укрпошта".

Направлення документів виконавчого провадження, які державний виконавець зобов'язаний довести до сторін виконавчого провадження, боржнику унеможливлено, що у свою чергу порушує права боржника та суперечить діючому законодавству.

Натомість, про те, що такі дії державного виконавця порушують права стягувача, в оскаржуваній постанові не йдеться.

При винесенні оскаржуваної постанови в.о. начальника відділу ДВС керувався саме п. 8 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» - наявність інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Такі дії в.о. начальника відділу ДВС є прямим порушенням Закону України «Про виконавче провадження», оскільки підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження, передбачених ст. 26 даного Закону, у в.о. начальника відділу ДВС не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено у ст. 1 Закону України "Про державну виконавчу службу", державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійсню виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб відповідно до законів України.

Стаття 124 Конституції України встановлює, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Конституційне положення коментована стаття розтлумачує як по суб'єктах, так і по території, на яку розповсюджується обов'язковість судових рішень. Суб'єктами, на яких поширюється обов'язковість судових рішень, коментована стаття вважає всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадових чи службових осіб та громадян.

Відповідно до вимог ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 17 ЗУ Про виконавче провадження примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів. визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 25 Закону, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим Законом України "Про виконавче провадження", та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Статтею 26 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено виключний перелік підстав, з яких державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Так, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку для пред'явлення виконавчих документів до виконання; не подання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 Закону «Про виконавче провадження»; не подання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; наявності інших, передбачених законодавством, обставин, які виключають можливість здійснення виконавчого провадження тощо. До інших обставин, що можуть бути підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, можна віднести, наприклад, звернення за виконанням рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України з порушенням вимог статей 35, 36 Закону України від 24 лютого 1994 року №4002-ХП «Про міжнародний комерційний арбітраж» щодо попереднього звернення стягувача до компетентного суду з клопотанням про визнання й виконання рішення зазначеного третейського суду.

Обґрунтування відмови з боку Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції Донецької області у відкритті виконавчого провадження, які полягають в тому що боржник ОСОБА_2 зареєстрований у м. Горлівка, тобто на території, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, являється вільним та невірним тлумаченням п. 8 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», а відмова у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом за №243/10903/15-ц, виданим 07.12.2015р. Слов'янським міськрайонним судом Донецької області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь її - ОСОБА_1, судові витрати у сумі 910, 80грн., не грунтується на Законі. Будь яких інших обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження за рішенням суду в.о. начальника відділу ДВС не наведено. За пунктом 8 частини 1 статті 26 цього закону, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що включають здійснення виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту зазначеної норми, державний виконавець при прийнятті рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження, повинен у постанові зазначити, які саме передбачені законом інші обставини виключають здійснення виконавчого провадження. В постанові, яка є предметом оскарження, такі обставини не вказані.

Перелік підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження, передбачений статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 26 вказаного Закону передбачено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Саме на цю норму Закону посилався державний виконавець, відмовляючи у відкритті виконавчого провадження. При цьому відділ державної виконавчої служби виходив з того, що у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території міста Горлівка не можливо виконувати певні виконавчі дії, що передбачені Законом Україні «Про виконавче провадження», зокрема, не можливо направляти сторонам виконавчого провадження поштову кореспонденцію.

Вважаю, що вказаний висновок державного виконавця є протиправним і передчасним. Оскільки, відповідно до вимог статті 19 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача. І лише після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, постанова направляється сторонам. Тобто, державному виконавцеві ніщо не перешкоджає винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до вимог ч.3ст.19 цього Закону, в заяві про відкриття виконавчого провадження, стягувач має право просити накласти арешт на майно боржника та оголосити заборону на його відчуження. А відповідно до вимог статті 25 цього Закону, державний виконавець, одночасно з

винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Саме такі вимоги були зазначені нею в заяві про відкриття виконавчого провадження.

Отже, зазначені дії державний виконавець виконує ще до того, як направляє постанову про відкриття виконавчого провадження сторонам.

Відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження» з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, боржникові надається строк для добровільного виконання, до семи днів, а якщо боржником не виконано рішення в добровільному порядку, державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору, та розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до вимог статті 32 цього Закону, заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на майно та доходи боржника, вилучення предметів зазначених у рішенні. Тобто саме зазначені заходи примусового виконання, державний виконавець може вживати після того як боржник не виконав в добровільному порядку рішення суду.

Отже, зміст вимог Закону, щодо направлення рекомендованою кореспонденцією постанови про відкриття виконавчого провадження полягає в тому, що після отримання такої постанови боржником, починається перебіг строку для добровільного виконання, і як наслідок вживання заходів примусового виконання.

Разом з тим, ніщо не перешкоджає державному виконавцеві, після відкриття виконавчого провадження, накласти арешт на майно та кошти боржника, зробити запити щодо місце реєстрації боржника, оскільки, враховуючи події, які відбуваються в країні, існує велика вірогідність того, що боржник може бути зареєстрований в іншому місті, як внутрішньо переміщена особа, зробити запити, щодо отримання боржником доходів у вигляді пенсії або у вигляді державної допомоги, як внутрішньо переміщена особа, зробити запити, щодо виявлення місця роботи боржника. Для того, аби вчинити зазначені дії, державному виконавцеві необхідно лише мати в наявності РНКПО боржника, до того ж, для отримання такої інформації, державному виконавцеві необхідно лише декілька хвилин.

Натомість, в.о. начальника Центрально-міського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції, жодних з перелічених заходів не вживав.

Також в.о. начальника Центрально-міського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції, навіть не намагався направити постанову про відкриття виконавчого провадження ані боржникові, ані стягувачеві, а лише посилається на неможливість направити постанову.

Посилаючись на неприйняття поштових відправлень Укрпоштою, в.о. начальника Центрально-міського ВДВС Горлівського міського управління юстиції та на інформацію розміщену на офіційно- му сайті Укрпошти, викривляє фактично наведену інформацію.

Скориставшись інформацією, розміщеною на зазначеному державним виконавцем інтернет- ресурсі, встановлено, що в IV розділі Укрпошта наводить інформацію : «IV. Інформація щодо роботи відділень поштового зв'язку на території Донецької та Луганської областей», та наводить Додаток № 3, із зазначенням відділень, які приймають пошту адресовану на території які перебувають в зоні АТО, та роз'яснюють порядок здійснення таких відправлень.

На теперішній час Центрально-Міський ВДВС Горлівського міського управління юстиції Донецької області перемістився із зони проведення АТО, зареєстрував нове місце свого знаходження, у зв'язку з чим не припинив роботу в сфері примусового виконання рішень судів.

Тобто в.о. начальника Центрально - Міського ВДВС Горлівського міського управління юстиції в Донецькій області невірно розтлумачено п. 8 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провад-ження», а тому, посилання на вищевказану статтю, як на підставу відмови у відкритті виконавчого провадження і як наслідок невиконання рішення суду, є безпідставними, протиправними та такими, що не відповідають вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України, а також ст. ст. 1, 26 Закону України «Про виконавче провадження".

Враховуючи викладене, дії в.о. начальника Центрально-міського ВДВС Горлівського міського управління юстиції в Донецькій області являються неправомірними, оскільки порушують статті 11,17 19, 25 Закону України "Про виконавче провадження" через невірне тлумачення, застосування та розуміння п. 8 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державною виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 18 Постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07.02.2014 року, за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК України. Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Так, наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від невиконання без достатніх підстав.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частиною 4 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження^ встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Просить суд:

1.Визнати неправомірними дії в.о. начальника Центрально-міського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції, ОСОБА_3, щодо винесення постанови про відмову у відкриття виконавчого провадження від 02.02.2016 р.

2.Скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до виконання виконавчого документа) від 02.02.201 6 р. ВП №50014681.

3. Зобов'язати Центрально-міський відділ державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції, відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документу № 243/10903/15-ц від 07.12.2015 року виданий Слов'янським міськрайонним судом.

У судове засідання ОСОБА_1, її представник ОСОБА_4 та представник Центрально-міський ВДВС Горлівського міського управління юстиції не з»явились, надали клопотанням про розгляд скарги за їх відсутністю.

Ознайомившись з матеріалами даної справи, вважаю, що скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до п.9 ч.2 ст. 129 Конституції України, передбачено одну із основних засад судочинства обов»язковіть рішень суду, а ст. 19 Конституції Укоаїни визначено, що органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб що передбачені Конституцією та законами України підприємства, установи, організації, посадових чи службових осіб та громадян.

Судом встановлено, що 07.12.2015р. Слов'янським міськрайонним судом Донецької області видав виконавчий лист по справі №243/10903-15ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 910,80 грн.

18.01.2016р. ОСОБА_1 подала заяву про примусове виконання рішення суду та пред'явила до виконання виконавчий лист до Центрально-міського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції.

Виконуючий обов»язки начальника Центрально-міського відділу держаної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції ОСОБА_3 02.02.2016р. винесла постанову ВП №50014681 про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим документом, у якій відмовила в прийнятті до провадження виконавчого лист №243/10903-15ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 910,80 грн., з посиланням на п.8 ч.1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме, що, згідно виконавчого документа, адреса проживання боржника: м. Горлівка, вул. Бєлгородська, буд.69, тобто на тій території, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, внаслідок проведення на цій території антитерористичних дій.

Виходячи с того, що п.8 ч.1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження, а в Законі України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на які посилався в оскаржуваній постанові державний виконавець, положень щодо неможливості проведення виконавчих дій на період проведення антитерористичної операції не міститься. Крім того, державний виконавець при прийнятті рішення про відмову у відкритті провадження, повинен у постанові зазначити, які саме передбачені законом інші обставини виключають здійснення виконавчого провадження. В постанові, яка є предметом оскарження, такі обставини не вказані.

Частиною 1 статті 25 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов»язаний прийняти на виконання виконавчий документ та відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред»явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред»явлений до виконання до органу виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Враховуючи викладене та те, що строк пред»явлення виконавчого листа не закінчився, виконавчий лист, пред»явлений до відповідного органу державної виконавчої служби, відповідає вимогам ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо виконавчого документу, суд вважає, що державним виконавцем неправомірно було відмовлено у відкритті виконавчого провадження по примусовому виконанню даного виконавчого листа.

Згідно зі ст. 11 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 18 Постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07.02.2014 року, роз»яснив, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК України.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК України, у разі встановлення обгрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов»язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Таким чином, розглядаючи скаргу в межах заявлених у ній вимог, з урахуванням оскарження підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження згідно п.8 ч.1 ст.26 ЗУ«Про виконавче провадження», суд дійшов висновку про поновлення порушених прав заявника шляхом:

- скасування постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 02.02.2016 р. ВП №50014681;

- зобов»язання державного Центрально-міського відділу держаної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції відкрити виконавче провадження за виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 910,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 210,213,387 ЦПК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07.02.2014 року, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, задовольнити.

Визнати неправомірними дії в.о. начальника Центрально-міського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції, ОСОБА_3, щодо винесення постанови про відмову у відкриття виконавчого провадження від 02.02.2016 р.

Скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до виконання виконавчого документа) від 02.02.201 6 р. ВП №50014681.

Зобов'язати Центрально-міський відділ державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції, відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документу № 243/10903/15-ц від 07.12.2015 року виданий Слов'янським міськрайонним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: