Номер провадження 2/754/528/16
РІШЕННЯ

Іменем України

04 лютого 2016 року

Деснянський районний суд м.Києва в складі :

головуючого судді Мальченко О.В.

при секретарі Яремус-Байсановій А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства « Дельта Банк » до ОСОБА_1 , 3-я особа : ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки , визнання права власності ,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача , які в ході розгляду справи уточнив та просить в рахунок погашення заборгованості у розмірі 1 347 107, 53 грн . за кредитним договором № 2615/0708/88-018 від 03.07.2008 р. звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 шляхом визнання права власності на зазначену квартиру та визнати за позивачем ПАТ « Дельта Банк » право власності на - квартиру АДРЕСА_1 . Заявлені вимоги мотивовані неналежним виконанням позичальником ОСОБА_2 умов вищезазначеного кредитного договору .

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з обставин , що викладені у позовній заяві .

Представник відповідача та третьої особи ОСОБА_3 в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечував , зазначив про те , що :

- укладений кредитний договір № 2615/0708/88-018 від 03.07.2008 р. є нікчемним ;

- позивач належним чином не поінформував позичальника про заміну кредитора у зобов»язанні , а тому права позивача не є порушеними ;

- до позовної заяви не додано жодного належного та допустимого доказу наявності заборгованості відповідача ;

- на час звернення позивача до суду та розгляду справи діє мораторій на звернення стягнення на предмет забезпечення по кредитам у іноземній валюті .

Вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи , суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню , виходячи з наступного .

На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

Судом встановлено , що 03.07.2008 р. між ВАТ « Сведбанк» , правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та 3-ою особою ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 2615/0708/88-018 від 03.07.2008 р. , за умовами якого Банк надав відповідачу кредитні кошти в сумі 110 000 доларів США з розрахунку 11,9% річних на строк по 03.07. 2018 року (а.с.7-10).

З метою забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором між ВАТ «Сведбанк» , правонаступником якого є ПАТ « Сведбанк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений Іпотечний договір № 2615/0708/88-018-Z від 03.07. 2008 року, відповідно до умов якого відповідач передав кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 66,90 кв. м. під № 64 , що знаходиться за адресою: м. Київ , вул. Бальзака , 55-г ( а.с. 13- 15 ) .

25 .05.2012 р. між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за умовами якого до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги, що виникло з вказаного кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора (а.с. 24- 30).

У зв»язку з порушенням позичальником умов договору щодо погашення кредиту та процентів за його користування утворилася заборгованість, яка станом на 31.07.2015 р. становить 1 347 107 , 32 грн . , з яких : 1 085 553 , 52 грн . заборгованість по тілу кредиту; 117 885,75 грн . - сума заборгованості за відсотками ; 135 428, 40 грн . - нарахована пеня ; 6 864 , 92 грн . - сума за ставкою 3 % від простроченого тіла по кредиту ; 1 394 , 94 грн . - сума за ставкою 3 % річних від простроченої заборгованості по відсотках .

Посилання представника відповідача про нікчемність укладеного кредитного договору , необґрунтованість суми заборгованості та відсутність порушеного права позивача за вказаним договором є недоведеним будь-якими доказами .

Відповідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

На підставі ст.36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

В пункті 12 Іпотечного договору № 2615/0708/88-018-Z сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором потекодержателя одним із наведених способів :

п.12.1 За рішенням суду .

п.12.2 У безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса

п.12.3 Згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя , укладеним шляхом здійснення застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя , яке викладене в пп.12.3.1 та 12.3.2 цього пункту Договору .

Відповідно до п. 12.3.1 Іпотечного договору задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов»язання у порядку встановленому ст.37 Закону України « Про іпотеку». Відповідно до ст.37 Закону України « Про іпотеку» у випадку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом використання процедури передбаченої в цьому підпункті п.12.3 Договору , договір про задоволення вимог іпотекодержателя , укладений шляхом здійснення цього застереження , є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки .

Відповідно до п. 12.3.2 Іпотечного договору задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку встановленому статею 38 Закону України « Про іпотеку» .

Згідно з роз»ясненнями, що містяться в п. 38, 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.04.2012 року, у випадку якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання (стаття 37 Закону України «Про іпотеку»), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до статті 39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно.

З урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36 , частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїмиправовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом.

Як видно зі справи позивач не реалізував передбаченого договором способу позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання.

Умовами Іпотечного договору сторонами не передбачено можливості звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття іпотекодержателем права власності на нього, а тому позивач не має права вимагати звернення стягнення на предмет іпотеки вказаним шляхом.

З огляду на викладене, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог . Позивач на позбавлено права звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до статті 39 Закону України « Про іпотеку» .

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі .

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову , відповідно до ст. 88 ЦПК України , понесені позивачем витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають .

На підставі викладеного , керуючись ст. ст. 10, 11,57,60,88, 209, 212-215 ЦПК України , суд

в и р і ш и в :

В задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства « Дельта Банк » про звернення стягнення на предмет іпотеки , визнання права власності - відмовити .

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м.Києва протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення .

Суддя :

.