АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22ц/774/1224/К/16 Головуючий в суді першої
Справа № 213/3999/15-ц інстанції - Макарова Т.Ю.
Категорія № 5 (2) Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

20 липня 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

із секретарем - Петренко К.І.,

за участю - представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розіцивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 19 квітня 2016 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про витребування майна та відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_5 звернувся до ОСОБА_4 з позовом про витребування майна та відшкодування шкоди.

У квітні 2016 року представник позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_2 подала заяву про забезпечення позову шляхом встановлення обов'язку відповідачу ОСОБА_4 забезпечити збереження автомобіля сідлового тягача-Е марки MAN, модель 18.413 FLS, 2002 року випуску, д/н НОМЕР_1 та н/причепу бортового, марки SCHMITZ, модель SPR 24 L 13, д/н НОМЕР_2, шляхом укладення договору зберігання автомобіля за адресою його місцезнаходження в АДРЕСА_1, та надання його копії суду, посилаючись на те, що невжиття зазначених заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у зв'язку із загрозою не повернення позивачу належного йому майна.

Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 19 квітня 2016 року заяву представника позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково. Зобов'язано відповідача ОСОБА_4 забезпечити збереження автомобіля сідлового тягача-Е марки MAN, модель 18.413 FLS, 2002 року випуску, д/н НОМЕР_1 та н/причепу бортового, марки SCHMITZ, модель SPR 24 L 13, д/н НОМЕР_2. В іншій частині заяви відмовлено.

Не погодившись з даною ухвалою суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу суду та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на те, що судом не зазначено, яким саме способом йому необхідно здійснити забезпечення збереження автомобіля сідлового тягача-Е марки MAN, модель 18.413 FLS, 2002 року випуску, д/н НОМЕР_1 та н/причепу бортового, марки SCHMITZ, модель SPR 24 L 13, д/н НОМЕР_2. Крім того, вважає, що виконання оскаржуваної ухвали суду є неможливим у зв'язку із тим, що ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 11 листопада 2015 року йому заборонено проводити втручання та експлуатацію зазначеного майна, що унеможливлює здійснення заходів щодо збереження майна шляхом його переміщення на охоронювану належним чином територію.

У письмових запереченнях представник позивача ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити, ухвалу суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи заяву представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом зобов'язанння відповідача ОСОБА_4 забезпечити збереження спірного майна, суд першої інстанції, виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити або ускладнити виконання рішення суду.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення в подальшому.

Відповідно до положень ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь в справі, може вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п.п.1,2 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена.

Ухвала, що стосується накладення арешту на нерухоме майно та зняття такого арешту, має містити дані, які дозволяють ідентифікувати особу боржника і відповідне майно.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач просив суд забезпечити позов шляхом встановлення обов'язку відповідачу ОСОБА_4 забезпечити збереження автомобіля сідлового тягача-Е марки MAN, модель 18.413 FLS, 2002 року випуску, д/н НОМЕР_1 та н/причепу бортового, марки SCHMITZ, модель SPR 24 L 13, д/н НОМЕР_2, шляхом укладення договору зберігання автомобіля за адресою його місцезнаходження в АДРЕСА_1, та надання його копії суду.

Однак, відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову в частині укладення договору зберігання автомобіля за адресою його місцезнаходження в АДРЕСА_1, суд першої інстанції не з'ясував наявність можливості щодо укладення такого договору охорони спірного автомобіля за вказаною адресою чи іншого способу його збереження за місцем його знаходження.

Вирішуючи питання щодо забезпечення позову шляхом покладення обов'язку на відповідача ОСОБА_4 щодо забезпечення збереження спірного майна, суд першої інстанції не врахував ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 11 листопада 2015 року, якою відповідачу заборонено проводити втручання та експлуатацію зазначеного майна, та не вказав, яким саме способом необхідно забезпечити збереження спірного майна.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд заяви ОСОБА_5 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 19 квітня 2016 року скасувати.

Справу повернути до Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу на новий розгляд заяви ОСОБА_5 про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому розгляду.

Головуючий: І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

Л.В.Михайлів