Справа № 487/1267/16-ц
Провадження № 2/487/1132/16
РІШЕННЯ

Іменем України

18.07.2016 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого-судді Карташевої Т.А.

секретаря Попович В.Б.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Заводського району м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення до квартири,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що вона є власником ? частки квартири №38 по вул. Слобідська п*ята, 76 в м. Миколаєві на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.01.2016 р. після смерті сина ОСОБА_5, померлого 18.01.2014 р. Своє право власності вона зерєструвала відповідно до закону. Ще одним співвласником вказаної квартири є відповідач ОСОБА_2, яка не впускає її до квартири, перешкоджаючи приходити до квартири, проживати в ній, залишати свої речі та інше. З цього приводу вона неодноразово зверталась до Заводського відділу поліції в м. Миколаєві. Позивач просить усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом вселення та стягнути з відповідача судові витрати.

У судовому засіданні представник позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі, дала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви.

Відповідач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Відповідач пояснила, що не зобов*язана впускати ОСОБА_4 до спірної квартири.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Крім того відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником ? квартири №38 в житловому будинку №76 по вул. Слобідська п*ята в м. Миколаєві на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.01.2016 р. (а.с. 3). Свідоцтво про право на спдщину за законом не визнано недійсним.

Право власності позивача на частку у спірній квартирі зареєстровано у передбаченому законом порядку, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 4).

Іншим співвласником вказаної квартири є відповідач ОСОБА_2, яка проживає і зареєстрована в ній.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 316 та ч. 1 ст. 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч.3 ст.319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України).

За змістом ч.1 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло: житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379,382 ЦК України). Права власника квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України і передбачають право власника використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

У пункті 33 постанови №5 Пленуму «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57-59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу користування спірною квартирою. В даний час позивачка не проживає в спірній квартирі.

Надані позивачкою докази свідчать про те, що з приводу неможливості вільного користування належним їй житлом вона зверталася до Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області (а.с. 7, 8).

Крім того, не визнаючи позов, відповідачка фактично заперечує вселення позивачки у спірну квартиру.

З огляду на викладене, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом вселення її до квартири АДРЕСА_1 п*ятій в м. Миколаєві.

На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 21 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 79, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 358, 379, 382, 383, 391 ЦК України, ст.150 ЖК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 задовльнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_4 в корстуванні квартирою №38 в будинку №76 по вул. Слобідській п*ятій в м. Миколаєві шляхом вселення ОСОБА_4 до квартири №38 по вул. Слобідській п*ятій, 76 в м. Миколаєві.

Рішення може бути оскаржено в апеояційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.А. Карташева