Справа № 465/1808/15 Головуючий у 1 інстанції: Лозинський Б.М.
Провадження № 22-ц/783/2267/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Ю. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за участі судового секретаря: Куцика І.Б.,

голови Гаражного кооперативу №1 «Ластівка» ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 ОСОБА_6 на ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 30 жовтня 2015 року у справі за позовом Гаражного кооперативу №1 «Ластівка» Радянського району м.Львова в особі голови кооперативу ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити дії,-

в с т а н о в и л а:

В березні 2015 року Гаражний кооператив №1 «Ластівка» Радянського (на даний часФранківського) району м.Львова (далі Гаражний кооператив №1 «Ластівка») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання його дій, як в.о. голови Гаражного кооперативу №1 «Ластівка» незаконними, зобовязати відповідача повернути в цей кооператив правовстановлюючі документи, печатку і штамп та визнати зміни, внесені у державній реєстраційній службі України у витягу з ЄДРЮО та ФОП серії АА№556782 незаконними.

У вересні 2015 року позивач зменшив обсяг позовних вимог, фактично відмовившись від вимоги зобовязати відповідача повернути Гаражному кооперативу №1 «Ластівка» правовстановлюючі документи, печатку і штамп (а.с.218)

В жовтні 2015 року представники Гаражного кооперативу №1 «Ластівка»ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду із заявою про забезпечення позову.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 30 жовтня 2015 року вказану заяву Гаражного кооперативу №1 «Ластівка» Франківського району м.Львова про забезпечення позову задоволено.

Судом зобовязано ОСОБА_4 повернути Гаражному кооперативу №1 «Ластівка» оригінали документів:

- статуту кооперативу, зареєстрований 14.04.1992 року №156 (виконком Радянської районної ради народник депутатів м. Львова);

- архівну-ксерокопію і копію рішення виконкому Радянської районної ради депутатів трудящих від 23.10.1973 p. №131 «Про створення кооперативу по будівництву гаражів «Ластівка»;

- державний акт на право користування землею і план ділянки всього на 8 сторінок вх. № 171 від 16.07.1992 р акта серії В №039431;

- ухвалу ЛМР № 1298 від 22.11.2001 р. «Про користування земельною ділянкою гаражним кооперативом № 1« Ластівка» на вул. Кн. Ольги, 74 а у м. Львові разом з технічною документацією на всю земельну ділянку;

- лист Львівського обласного управління статистики від 03.02.1995 р. № 20386 про внесення в Державний реєстр звітних (статистичних одиниць України з присвоєнням кодів);-

- журнал прийому громадян не заповнений і заяв членів кооперативу; Рішення № 440 від 16.12.1982 р.;

- рішення № 71 від 19.02.1987 р.;

- рішення № 356 від 16.07.1987 р.;

- рішення № 385 від 16.08.1990 р.;

- рішення № 250 від 04.06.1992 р.;

- рішення № 98 від 02.02.1998 р.;

- план відводу земельної ділянки;

- акти встановлення та узгодження меж землекористування та протоколи розбіжностей по межі;

- план встановлення меж;

- опис меж землекористування;

- каталог координат кутів повороту меж землекористування;

- карточки закладки межових знаків;

- схема визначення координат кутів повороту меж. землекористування;

- план території (погоджений архітектором, землевпорядником);

- план території (погодження підземних комунікацій);

- ситуаційний план;

- характеристику земельної ділянки;

- акт прийомки робіт організації-виконавця;

- акт здачі-прийомки робіт організації і замовника;

- матеріали обчислень;

- журнал польових вимірів в кишені 1-го примірника.

Вказану ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_4 ОСОБА_5 В апеляційній скарзі вказує на порушення судом норм процесуального та матеріального права при неповному зясуванні обставин справи. Зазначає, що забезпечуючи позов суд не посилається на письмові докази, які підтверджують можливість утруднення виконання рішення суду в майбутньому. Також позивач просить зобовязати відповідача повернути низку документів, не зазначаючи будь-яких доказів на підтвердження того, що такі документи знаходяться у відповідача. Вид забезпечення позову не відповідає ст.152 ЦПК України та фактично є способом захисту порушеного права відповідно до ст.16 ЦК України. На думку апелянта в ухвалі не зазначено мотивів неможливості виконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позову. Просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовити (том 1 а.с. 241- 243).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_6 на обґрунтування апеляційної скарги, заперечення на скаргу голови Гаражного кооперативу №1 «Ластівка» ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Положеннями ч.ч.1,2 ст.151 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Частина 3 ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, а п. 4 вказаної Постанови, передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як передбачено ч.8 ст.153 Цивільного процесуального кодексу України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що від того, наскільки повно заявник викладе в заяві про забезпечення позову всі необхідні відомості, залежить можливість вжиття заходів забезпечення позову.

Як вбачається зі змісту позовних вимог Гаражного кооперативу №1 «Ластівка», такі зводяться до визнання дій відповідача, як в.о.голови Гаражного кооперативу №1 «Ластівка» незаконними, а також визнання незаконними внесення змін у державній реєстраційній службі України у витягу з ЄДРЮО та ФОП серії АА№556782.

Звернувшись до суду із заявою від 27 жовтня 2015 року про забезпечення цього позову шляхом зобовязання ОСОБА_4 повернути Гаражному кооперативу №1 «Ластівка» оригіналів зазначених вище документів, заявники не навели належних обґрунтувань причини, у звязку з якими потрібно забезпечити заявлений позов в зазначений спосіб та в чому полягає реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у випадку задоволення вказаних позовних вимог, яка вимагає забезпечити позову саме в такий спосіб.

Сама оскаржувана ухвала суду про забезпечення позову, окрім загальних висновків, також не містить таких обґрунтувань, як і мотивів щодо співмірності виду забезпечення позову та заявленим позовним вимогам про визнання незаконними дій відповідача та внесення змін у державній реєстраційній службі України у витягу з ЄДРЮО та ФОП.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд не звернув уваги на те, що заява про забезпечення позову не відповідає в повній мірі вимогам ст.151 ЦПК України, чим порушив процедуру розгляду даного питання.

Відповідно до ч.1 п.3 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, установлений для його вирішення.

У звязку з допущеним порушенням вимог процесуального законодавства, колегія суддів вважає, що оскаржувану ухвалу слід скасувати і передати питання щодо вирішення клопотання про забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції у встановленому порядку, передбаченому ст.153 ЦПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.303, п.3 ст.312, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 30 жовтня 2015 року про забезпечення позову скасувати, а справу направити на новий розгляд питання щодо забезпечення позову до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий: Штефаніца Ю.Г.

Судді: Крайник Н.П.

ОСОБА_7