Яготинський районний суд Київської області
справа № 382/1510/16-ц 2/382/737/16
РІШЕННЯ

іменем України

28 жовтня 2016 року Яготинський районний суд Київської області, в складі:

Головуючого судді Карпович В.Д.

при секретарі Шипоті Я.В.

Розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в м. Яготині справу за позовом ОСОБА_1, представник позивача; ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про визнання права власності на спадкове майно.

Встановив:

В позові до суду позивач вказав, що 19 березня 2001 року померла ОСОБА_4, що посвідчується Свідоцтвом про смерть серії І-БК № 259143, виданим 21 березня 2001 року Червонівською сільською радою Яготинського району Київської області. До складу спадщини, що відкрилася внаслідок смерті ОСОБА_4, померлої19.03.2001 р. увійшла;

- земельна ділянка площею 4, 29 га, що розташована на території Червонівської сільської ради Яготинського району Київської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що нележала спадкодавцеві на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 014566, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 25.

В силу ст.. 529 ЦК УРСР, єдиним спадкоємцем першої черги, який, в порядку визначеному ст. 549 ЦК УРСР прийняв спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном був він-син спадкодавця - ОСОБА_1, який вступив у володіння особистими речами своєї матері а також предметами побуту, якими вона користувалася за свого життя.

Іншим спадкоємцем першої черги, який не приймав спадщини у порядку встановленому ст. 549 ЦК УРСР, є рідний брат спадкодавця ОСОБА_5.

Відповідно до ст.ст. 560, 561 ЦК УРСР України, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини спадкоємцям видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва про право на спадщину будь-якими термінами не обмежене і вказане свідоцтво може бути видане спадкоємцям в будь-який час.

Він звернувся до нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, де після проведення правового аналізу документів, на підставі яких виготовляється свідоцтво про право на спадщину за законом йому було роз»яснено, що для вчинення нотаріальної дії, незважаючи на доведеність факту прийняття спадщини, необхідно мати в наявності оригінали правовстановлюючих документів.

Після пошуку в особистих паперах спадкодавця оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, він їх не виявив та прийшов до висновку про їх остаточну втрату.

Позовні вимоги, щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно обґрунтовані таким.

Відповідно до п. 4.15 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мін?юсту № 296/5 від 22.02.2012 р. та зареєстрованого в Мін?юсті 22.02.2012 р. за № 282/20595, ? видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 4.18 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ? якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно ст. 5 ЦК України, ? акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні правовідносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов?язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

На сьогоднішній день порядок отримання свідоцтв правовстановлюючих документів взамін втрачених або зіпсованих врегульовано ст. 37 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ № 1141 від 26.10.2011 р., відповідно до якої у разі втрати, пошкодження чи зіпсування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а також свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією, державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, на підставі якого проведено державну реєстрацію прав у Державному реєстрі прав, за результатом розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, оформляє свідоцтво, якому присвоюється індексний номер, фіксується дата та час його формування.

Проте, державна реєстрація права власності спадкодавця на спадкове майно не проводилася, а особа, яка має право на таке звернення (власник майна) помер, в зв?язку з чим втратив свою правоздатність. Тому, виходячи з наведених обставин, позивач позбавлена можливості скористатися процедурою повторного отримання свідоцтв на нерухоме майно, що передбачена ст. 37 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На підставі наказу Міністерства юстиції № 1844/5 від 14.12.2012 р. «Про затвердження Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна», зареєстрованого в Мін?юсті 18.12.2012 р. за № 2102/22414, ? органи, що видавали свідоцтва на право власності на нерухоме майно втратили повноваження щодо видачі дублікатів правовстановлюючих документів, що мають силу оригіналу.

Таким чином, він як спадкоємець, не може отримати повторні свідоцтва або дублікати правовстановлюючих документів, що мають силу оригіналу, з метою надання його нотаріусу для вчинення нотаріальної дії, так, як відсутній правовий механізм для його отримання.

Просив:

Визнати за ним, ОСОБА_1 17березня ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний № в реєстрі фізичних осіб платників податків НОМЕР_1 право власності на земельну ділянку площею 4, 29 га, що розташована на території Червонівської сільської ради Яготинського району Київської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що нележала ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 014566, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 25

В судове засідання сторони не з»явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. В заявах до суду позивачка підтримала свої позовні вимоги, відповідач позов визнав, та просили розглянути справу у їх відсутності.

Перевіривши матеріали справи суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, та не порушує права, інтереси та свободи інших осіб, а тому даний позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.. ст.. 130, 174 ЦПК України, ст.. ст.. 529, 549 ЦК УРСР, суд-

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1 17березня ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний № в реєстрі фізичних осіб платників податків НОМЕР_1 право власності на земельну ділянку площею 4, 29 га, що розташована на території Червонівської сільської ради Яготинського району Київської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що нележала ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 014566, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 25

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області, протягом 10 днів, з дня його проголошення.

Суддя Карпович В.Д.