Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2059/15-ц

12 березня 2016 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого : судді:ОСОБА_1

секретаря: Шутки А.Д.

з участю позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Надвірна справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Укрнафта» в особі структурного підрозділу НГВУ «Надвірнанафтогаз» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності,-

Встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Укрнафта» в особі структурного підрозділу НГВУ «Надвірнанафтогаз» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

В судовому засіданні позивач по справі ОСОБА_2 позов підтримав з мотивів викладених в позовній заяві, яку просить задоволити, визнати незаконним та скасувати наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності №342 від 20.05.2015 року «Про притягнення винуватців до відповідальності за підсумками перевірки КРС Західного НПР КРУ ПАТ «Укрнафта» згідно акту №22.1.5.5/030 від 24.04.2015 року».

Представник відповідача ПАТ «Укрнафта» в особі структурного підрозділу НГВУ «Надвірнанафтогаз» -ОСОБА_4 позов не визнав і просить в позові відмовити, оскільки він безпідставний. Вважає, що притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності проведено з дотриманням норм чинного трудового законодавства, а тому просить в позові відмовити застосувавши позовну давність.

Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, свідків та дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування ї заперечення позовних вимог та з»ясувавши фактичні обставини справи приходить до висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту ст. 60 ЦПК України випливає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, а також доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню всіх обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін на інших осіб, які беруть участь у справі.

А відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 55 Конституції України проголошує, що права ї свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових ї службових осіб.

Згідно зі ст.150 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV КЗпП України).

Відповідно до п.2 ст.221 КЗпП України, трудові спори розглядаються районними, районними в місті, міськими, міськрайонними судами.

Статтями 231 та 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Згідно до ст. 60 ч.2 ЦПК України у справах щодо застосування керівником або роботодавцем чи створення ним загрози застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, скорочення заробітної плати тощо) у звязку з повідомленням ним або членом його сімї про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою обовязок доказування правомірності прийнятих при цьому рішень, вчинених дій покладається на відповідача.

Судом встановлено, що наказом №3/к від 04.01.1998 року позивач по справі ОСОБА_2 прийнятий на роботу в НГВУ «Надвірнанафтогаз», а з 07.08.2006 року переведений на посаду в.о. начальника БМТЗ НГВУ «Надвірнанафтогаз» згідно наказу №193/к від 04.08.2006 року.

З 04.09.2006 року його було затверджено на посаді начальника БМТЗ НГВУ «Надвірнанафтогаз» згідно наказу №219/к від 04.09.2006 року(ас.95).

Даний факт не заперечили сторони по справі.

Відповідно до наказу №342 від 20.05.2015 року начальника НГВУ «Надвірнанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» ОСОБА_5 «Про притягнення винуватців до відповідальності за підсумками перевірки КРС Західного НПР КРУ ПАТ «Укрнафта» згідно акту №11.1.5/030 від 24.04.2015 року» до начальника БМТЗ ОСОБА_2, позивача по справі, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани та позбавлено його премії за квітень місяць 2015 року за неналежне виконання п.2.24 посадової інструкції, систематичне недотримання вимог наказу ПАТ «Укрнафта» №64 від 05.04.2005 року «Про покращення роботи автотранспортних підрозділів та удосконалення роботи з транспортною документацією»(ас.6-8).

Прийняте рішення про дисциплінарну відповідальність позивача ОСОБА_2. О.В. мотивоване тим, що проведеною перевіркою в період з 02.04.2015 року по 24.04.2015 року окремих питань фінансово-господарської діяльності НГВУ «Надвірнанафтогаз» за період з 01.11.2014 року по 01.04.2015 року актом ревізії КРС ЗПР від 24.04.2015 року встановлено безпідставне списання 3270.27 л палива на суму 61 012 грн. 54 коп., в т.ч. дизпалива в кількості 1 486.27 л на суму 26 576 , грн.73 коп. та 1 784 л бензину АІ-92 на суму 34 435грн. 81 коп.(ас. 9-21).

Крім того, в період проведення перевірки позивач по справі ОСОБА_2 частково знаходився у черговій відпустці, а саме з 15.04. 2015 року по 28.04.2015 року(ас.9).

Письмовий договір про повну матеріальну відповідальність між позивачем по справі ОСОБА_2 та керівництвом НГВУ «Надвірнанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» не укладався.

Даний факт не заперечили сторони по справі.

Згідно ст. 136 ч.4 КЗпП України стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу.

На переконання суду зазначений наказ є незаконним та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідно ст.139 КЗпП України, працівники зобовязані працювати чесно та сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової та технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Трудовою дисципліною передбачено додержання працівниками норм, закріплених КЗпП України, правил внутрішнього трудового розпорядку, статутів, положень, посадових інструкцій, за порушення якої до працівника можуть застосовуватися дисциплінарні стягнення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняти на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Тобто, виключною компетенцією власника або уповноваженого ним органу є видача наказів, визначення підстав, мотивів, обґрунтування та виду дисциплінарного стягнення.

В свою чергу, до компетенції суду належить перевірка додержання передбачених законом підстав та порядку застосування до працівників дисциплінарного стягнення, тобто законність наказу.

Посадові обовязки ОСОБА_2 визначені посадовою інструкцією начальника БМТЗ

НГВУ «Надвірнанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» від 14.09.2012 року(ас.22-26).

Згідно статтей 139, 140, 142 КЗпП України та пункту 24 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників і службовців підприємств, установ, організацій, затверджених постановою Держкомпраці СРСР за погодженням з ВЦРПС №213 від 20.07.1984 року (далі -Правил), порушенням трудової дисципліни є невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обовязків.

Тобто, підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення останнім трудової дисципліни. При цьому, закон вимагає, аби факт такого порушення належним чином був зафіксований та дотриманий порядок застосування дисциплінарних стягнень.

Дослідженням «Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників НГВУ «Надвірнанафтогаз» встановлено, що даними Правилами не визначено такі поняття як «трудова дисципліна» та «порушення трудової дисципліни».

Більше того, в п.10.6 Правил зазначено, що «відмова працівника надати пояснення не перешкоджає застосуванню стягнення», що суперечить вимогам ст.149 КЗпП України, якою зобовязано власника або уповноваженого ним органу зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Як слідує із наказу №342 від 20 травня 2015 року начальника НГВУ «Надвірнанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» ОСОБА_5 «Про притягнення винуватців до відповідальності за підсумками перевірки КРС Західного НПР КРУ ПАТ «Укрнафта» згідно акту №11.1.5/030 від 24.04.2015 року», виявлені порушення зафіксовані в акті перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності НГВУ «Надвірнанафтогаз» від 24.04.2015 року(ас. 6-8).

Виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягненні працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обовязків.

Однак, будучи незгідним з наказом керівництва НГВУ «Надвірнанафтогаз» про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, позивач 18.08.2015 року звернувся до комісії по трудових спорах НГВУ «Надвірнанафтогаз».

У звязку з цим рішенням комісії по трудових спорах НГВУ «Надвірнанафтогаз» від 22.09.2015 року заяву позивача по справі ОСОБА_2 задоволено частково, а зокрема визнано частково незаконним наказ начальника НГВУ «Надвірнанафтогаз» №342 від 20.05.2015 року(ас.5).

Оскільки на час розгляду даного спору в суді рішення комісії по трудових спорах НГВУ «Надвірнанафтогаз» від 22.09.2015 року не скасовано, а тому суд вважає рішення комісії- законним.

Факт проведення перевірки ствердили в судовому засідання свідки ОСОБА_6 з яким укладено договір про повну матеріальну відповідальність, ОСОБА_7, який під час проведення перевірки перебував у відпустці, ОСОБА_8-заступник начальника БМТЗ, ОСОБА_9 водій.

Свідок ОСОБА_10 суду ствердив, що ним в період з 02.04.2015 року по 24.04.2015 року проводилася перевірка окремих питань фінансово-господарської діяльності НГВУ «Надвірнанафтогаз» за період з 01.11.2014 року по 01.04.2015 року і в результаті чого було складено акт перевірки від 24.04.2015 року. В результаті перевірки було виявлено безпідставне списання 1 486.27 л дизпалива в сумі 26 576. 73 коп. та 1 784 л бензину АІ-92 на суму 34 435 грн. 81 коп.

Крім того, судом встановлено, що аналогічні перевірки проводилися в НГВУ «Надвірнанафтогаз» і складені відповідні акти перевірки від 24.07.2007 року, від 25.03.2008 року та від 15.08.2013 року, які долучені до матеріалів справи(ас. 100-113; 114-118).

Згідно даних актів перевірок відповідальними за фінансово-господарську діяльність підприємства є начальник управління та головний бухгалтер. Дані акти перевірки є однотипними по змісту та аналогічними щодо висновків та пропозицій стосовно відшкодування за рахунок винних осіб збитків безпідставного списання пального, притягнення до відповідальності винних осіб(ас.9-26: 100-113: 114-118).

Суд критично відноситься до складеного акту від 19.05.2015 року про відмову надати пояснення позивачем по справі ОСОБА_2 з приводу проведеної перевірки, оскільки зі змісту останнього вбачається, що при цьому були присутні пять чоловік, а в даному акті розписалося тільки три чоловіки-представники адміністрації підприємства.

Тобто, останній не відповідає дійсності.

При цьому, в наказі конкретно не вказано, ким і яке саме грубе порушення допущено, в чому полягає вина працівника зокрема.

Кожний працівник повинен нести відповідальність лише за вчинене ним правопорушення, оскільки колективна дисциплінарна відповідальність чинним законодавством не передбачена.

Згідно ст.147 КЗпП України, одне із дисциплінарних стягнень-догана або звільнення може бути застосовано до працівника за порушення трудової дисципліни.

Із змісту наказу вбачається, що на ОСОБА_2 накладено дисциплінарне стягнення за неналежне виконання п.2.2.4 посадової інструкції, систематичне недотримання вимог наказу ПАТ «Укрнафта» №64 від 05.04.2005 року, а не за порушення трудової дисципліни.

У «Правилах внутрішнього трудового розпорядку працівників НГВУ «Надвірнанафтогаз» чітко вказано, що дисциплінарні стягнення застосовуються до порушника за порушення трудової дисципліни (пункт 10.2).

Відповідно ст.148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у звязку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Згідно ст.149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Ці вимоги закону є обовязковими при застосуванні дисциплінарних стягнень.

Однак, керівництво НГВУ «Надвірнанафтогаз» з актом перевірки від 24.04.2015 року не ознайомило, дати пояснення з приводу зафіксованих у ньому порушень не запропонувало.

Пропозиція керівництва НГВУ «Надвірнанафтогаз» ОСОБА_2 дати свої пояснення з приводу акту перевірки мала місце тільки 19.05.2015 року, вже після його складання та підписання і отримання копії акту його керівництвом підприємства, незважаючи на те, що акт перевірки був складений ще 24.04.2015 року(ас.9-18; 61).

А вже наступного дня, тобто 20.05.2015 року був виданий наказ №342 від 20.05.2015 року начальника НГВУ «Надвірнанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» ОСОБА_5 «Про притягнення винуватців до відповідальності за підсумками перевірки КРС Західного НПР КРУ ПАТ «Укрнафта» згідно акту №11.1.5/030 від 24.04.2015 року» про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача по справі ОСОБА_2В.(ас.6-8).

З даним наказом по справі ОСОБА_2 було ознайомлено наступного дня, тобто тільки 21.05.2015 року(ас. 55).

Даний факт не заперечили сторони по справі.

Представником відповідача НГВУ «Надвірнанафтогаз» -ОСОБА_4 07.12.2015 року в судове засідання надана заява, згідно вимог ч. 3 ст. 267 ЦК України про застосування позовної давності щодо позовних вимог ОСОБА_2В.(ас.53-54).

Однак, суд не бере до уваги дану заяву про застосування позовної давності з приводу недотримання позивачем строків звернення до суду, передбачених ст.233 КЗпП України, послався також на порушення позивачем вимог ч.4 ст.267 ЦК України, яка регулює строк позовної давності. виходячи з наступного.

Згідно із п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" встановлені статтями 228, 223 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст. 233 КЗпП України місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з'ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи права і обов'язки сторін.

За правилами ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Враховуючи те, що позивач по справі ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про захист своїх трудових інтересів, посилання представника відповідача НГВУ «Надвірнанафтогаз» -ОСОБА_4 на норми ЦК України, що регулюють строки позовної давності для захисту цивільних права та інтересів, є незаконними.

Таким чином, при винесені наказу №342 від 20.05.2015 року начальника НГВУ «Надвірнанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» ОСОБА_5 «Про притягнення винуватців до відповідальності за підсумками перевірки КРС Західного НПР КРУ ПАТ «Укрнафта» згідно акту №11.1.5/030 від 24.04.2015 року» допущено низку порушень порядку застосування дисциплінарних стягнень, а тому він підлягає до часткового скасування.

Разом з тим, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача по справі ОСОБА_2 представником відповідача не надано згідно вимог ст.60 ч.2 ЦПК України.

А тому суд, оцінюючи в сукупності здобуті докази по справі прийшов до висновку, що право позивача на працю порушено відповідачем, який видав незаконний наказ, оскільки представником відповідача не доведено правомірність його видання, у зв»язку з чим такий наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача слід визнати частково незаконним, а позов підлягає до часткового задоволення.

На підставі ст.ст.139, 140, 142, 147-150, 233 КЗпП України, керуючись ст.ст. 213-215, 218, 293 ЦПК України,суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_2 Васильовича-задоволити частково.

Визнати незаконними п.п.1; 5 наказу начальника НГВУ «Надвірнанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» ОСОБА_5 №342 від 20.05.2015 року «Про притягнення винуватців до відповідальності за підсумками перевірки КРС Західного НПР КРУ ПАТ «Укрнафта» згідно акту №11.1.5/030 від 24.04.2015 року» про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_2 у вигляді догани та позбавлення премії у розмірі 100% за квітень місяць 2015 року, добровільного відшкодування шкоди нанесеної підприємству та скасувати їх.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд.

Суддя І.І.Мужик

Рішення виготовлено в повному обсязі 14.03.2016 року.