РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року. м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого Притуляка С.А.

при секретарі Коверченковій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Відділ реєстрації актів цивільного стану по Добропільському району Добропільського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_2 про встановлення факту народження дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження 19.05.2015р. в м.Харцизьку Донецької області громадянкою України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, дитини чоловічої статі ОСОБА_3. Заява мотивована тим, що 19.05.2015р., ОСОБА_1 народила сина. З приводу народження дитини заявниці, 19.05.2015р. Коммунальною установою «Центральна міська лікарня м.Харцизьк» було видано медичне свідоцтво про народження №257/202, а 26.05.2015р. їй було видано відповідне свідоцтво про народження дитини. Однак, з огляду на те, що вказані документи є недійсними та не створюють правових наслідків, вказаного медичного свідоцтва про народження, оскільки вони видані на неконтрольованій органами державної влади України території, Відділ реєстрації актів цивільного стану по Добропільському району Добропільського міськрайонного управління юстиції не може провести реєстрацію народження дитини. У звязку з викладеними обставинами, представник заявниці просить встановити факт народження її дитини в судовому порядку, а також записати в актовому записі про народження дитини батьком дитини громадянина України ОСОБА_2, 04.091987 року народження.

Заявниця та її представник ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилися, надіславши заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Зацікавлена особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції, свого представника в судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи повідомлялись, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, заперечень проти заяви не мають.

Зацікавлена особа - ОСОБА_2 (чоловік заявниці) у судове засідання не зявився, про дату та час судового розгляду повідомлений належним чином, через представника заявниці ОСОБА_4

Дослідивши докази по справі в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Заявниця є дружиною ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-НО №220942.

На підтвердження факту народження дитини представником заявниці додано до заяви: медичне свідоцтво про народження №257/202, видане19.05.2015р. Комунальною установою «Центральна міська лікарня м.Харцизьк» було видано та свідоцтво про народження ОСОБА_3 серія І-НО №635129, видане 26.05.2015р.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.1 ст.235 ЦПК України, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний роз'яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Частиною 8 ст. 8 ЦПК України передбачено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Аналогічні положення містить ст. 8 ЦК України, відповідно до якої якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). У разі неможливості використати аналогію закону для регулювання цивільних відносин вони регулюються відповідно до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права).

Правовий статус органів та посадових осіб, які діють на території України та створені і проводять свою діяльність не у відповідності із законодавством України, визначено, зокрема, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Так, частиною 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» також передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Як вбачається з положень Закону України Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей, Постанов Верховної Ради України від 17.03.2015 року № 252-VIII, від 17.03.2015 року № 254-VIII, Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. № 1085-р, територія міста Харцизьк є тимчасово окупованою територією.

Враховуючи положення вказаних вище нормативних актів, прийнятих Верховною Радою України, якими прямо передбачено недійсність будь-яких актів (рішень, документів), виданих на тимчасово окупованій території органами та їх посадовими і службовими особами, які створені у порядку, не передбаченому законодавством України, суд приходить до висновку, що надані заявницею медичне свідоцтво про народження №257/202, видане19.05.2015р. Комунальною установою «Центральна міська лікарня м.Харцизьк» та свідоцтво про народження ОСОБА_3 серія І-НО №635129, видані на тимчасово окупованій території, а тому не можуть вважатися належними та допустимими доказами на підтвердження факту народження дитини, оскільки є недійсними та не створюють правових наслідків.

Частиною 1 ст. 59 ЦПК України, якою врегульовано вимоги щодо допустимості доказів, передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Як вбачається з роз'яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року Про судове рішення у цивільній справі, обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість. При ухваленні рішення суд відповідно до статті 212 ЦПК оцінює докази з урахуванням вимог статей 58 та 59 ЦПК про їх належність і допустимість. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Аналогічні роз'яснення викладені в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року, в якій, зокрема, зазначено, що розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги ст. 58, 59 ЦПК про належність і допустимість доказів.

Враховуючи наведене, у суду відсутні підстави оцінювати вказані вище документи, в якості належних письмових доказів, які згідно законодавства України мають юридичну силу, можуть створювати правові наслідки та бути допустимими доказами в даній цивільній справі.

Інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт народження дитини, заявником суду не надано та зазначено, що будь-які інші докази у неї відсутні.

Викликаний судом свідок ОСОБА_5, вручити судову повістку якому доручено представнику заявниці ОСОБА_6, оскільки відсутній поштовий зв'язок із м.Харцизьк, в судове засідання не з'явився.

За таких обставин у суду відсутні підстави для задоволення заяви та встановлення факту народження 19.05.2015р. в м.Харцизьку Донецької області громадянкою України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, дитини чоловічої статі ОСОБА_3.

На підставі Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України " та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересовані особи: Відділ реєстрації актів цивільного стану по Добропільському району Добропільського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_2 про встановлення факту народження дитиниі - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя С.А.Притуляк

17.03.2016