У х в а л а

іменем україни

06 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Демяносова М.В.,Парінової І.К.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, про поділ сумісного майна, визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_7, на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_4 звернуася до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від07 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2015 року, позовну заяву ОСОБА_4 залишено без розгляду.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, поданій представником ОСОБА_7, просить скасувати оскаржувані ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, а справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку залишення заяви без розгляду відповідно до ч. 3 ст. 169, ч. 1 ст. 207 ЦПК України, оскільки ОСОБА_4 повідомлялась належним чином про час і місце судового засідання, проте не з'явилась в судові засідання 25 серпня 2015 року та 07 вересня 2015 року, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_7, відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

М.В.Демяносов

І.К.Парінова