Справа № 302/806/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

06 квітня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого судді Мацунича М.В.

суддів : Ігнатюка Б.Ю., Куштана Б.П.,

з участю секретаря : Кухта М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 на рішення Міжгірського районного суду від 12 січня 2016 року за позовною заявою ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до Голятинської сільської ради, де третіми особами без самостійних вимог є: на стороні позивача ОСОБА_4, на стороні відповідача ОСОБА_5 про визнання дій органу місцевого самоврядування по видачі довідки, незаконними, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2, звернулась в суд із позовом до Голятинської сільської ради в якому просила визнати дії Голятинської сільської ради щодо видачі довідки, незаконними.

Рішенням Міжгірського районного суду від 12.01.2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2М, подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Мотивує свої вимоги тим, що рішення суду не відповідає вимогам норм процесуального та матеріального права.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що стверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення. Про причини неявки апеляційний суд не повідомили. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України та зважуючи на приписи ст. 303-1 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне розглядати скаргу за їх відсутності.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 11.03.2014 року Голятинською сільською радою було видано ОСОБА_5 довідку за №227 про те, що ОСОБА_6 (його мати) із січня 2009 року і до дня смерті 01.03.2010 року проживала разом із ним у будинку № 337 в с. Голятин Міжгірського району.

Також встановлено, що вказана довідка за №227 від 11.03.2014 року була предметом дослідження та оцінки при винесенні рішення апеляційного суду Закарпатської області від 08.07.2015 року (а.с. 9) та винесенні ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.10.2015 року (а.с. 42).

Дана довідка була прийнята апеляційним судом як доказ, що підтверджує прийняття ОСОБА_5 спадщини за законом за померлою ОСОБА_6 на спадкове майно, а саме житловий будинок, що розташований у с. Голятин, 317, Міжгірського району.

Оскільки на думку позивачки, зазначена довідка є незаконною, сфальсифікованою і такою, що порушує права її дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на спадкове майно, то дана обставина стала підставою для звернення її до суду з даним позовом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи й перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла до думки, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступних мотивів.

За правилами ч. 1 ст. 303 ЦПК України - під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

А виходячи з положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доводом апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції не в повній мірі було прийнято до уваги вимоги позивача. Судом неправильно та не в повному обсязі досліджено докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи.

Проте такі доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних справ можуть бути, зокрема: визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, або органів місцевого самоврядування, їхніх посадових, і службових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 24 ЗУ Про місцеве самоврядування в Україні, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Відповідно до ч. 10 ст. 59 ЗУ Про місцеве самоврядування в Україні, акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Зазначені норми не передбачають заборони із приводу того, що сільська рада як органу місцевого самоврядування не вправі видавати відповідні довідки на підтвердження чи спростування певних фактів.

Проте, позовні вимоги стосуються по суті безпосередньо самого змісту довідки № 227 від 11.03.2014 року виконавчого комітету Голятинської сільської ради, Міжгірського району, щодо місця проживання покійної ОСОБА_6, а.с. 13. Тобто, позивачкою безпосередньо оспорюється сама інформація, яка міститься в такій довідці, а не самі дії чи бездіяльність органу місцевого самоврядування із приводу того, що мав, чи не мав, право даний орган видавати таку довідку без зясування самого змісту такої.

Перевірка інформації щодо самого змісту викладеного в довідці № 227 від 11.03.2014 року виконавчого комітету Голятинської сільської ради, Міжгірського району була здійснена судом при розгляді іншої цивільної справи за № 302/483/14-ц. І саме в цій справі, позивачка мала можливість доводити, що така довідка за своїм змістом не відповідає фактичним обставинам, які такою стверджені. Що така довідка є неналежним доказом, так-як містить інформацію, яка є необєктивною, а тому не стосується предмету доказування по визнанню за ОСОБА_5 права власності на спадкове майно.

Крім того, судом першої інстанції враховано, що дана довідка - це документ, який містить відомості про обставини, а саме проживання зі спадкодавцем на час його смерті і яка подана в якості письмового доказу по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Голятинської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно.

А звідси, позивачка всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, не надала доказів, щодо незаконності дій виконкому сільської ради по видачі довідки, тобто, що вказана довідка видана поза межами компетенції та повноважень чи незаконним способом.

Позаяк доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та вище наведеного, а тому колегія суддів у відповідності до вимог передбачених статтями 213, 308 ЦПК України дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Ураховуючи наведене та керуючись вимогами статей 307, 308, 314, 315 і 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Міжгірського районного суду від 12 січня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили.

Головуючий : ______________________ Судді : ______________________

______________________