Справа № 477/967/16-ц
Провадження № 2/477/668/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2016 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі головуючої судді - Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання Федоровській Л.А., Торжинській Т.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та ПАТ УСК «ГАРАНТ-АВТО» про відшкодування матеріальних збитків,

ВСТАНОВИВ:

19 травня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, уточнивши яку 19 липня 2016 року остаточно просила стягнути з відповідача ОСОБА_4 матеріальні збитки, завдані пошкодженням її автомобілю внаслідок ДТП в сумі 26404 грн., матеріальні збитки (величину втрати товарної вартості автомобілю) в сумі 8310, 36 грн., витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн., витрати на проведення експертного дослідження в сумі 1500 грн. та судовий збір в сумі 551,20 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказувала, що 19 листопада 2015 року о 09-40 годині в м. Миколаєві по вул. 5 Лінія сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю водія ОСОБА_4, який керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ - 2102», д/н НОМЕР_1 проявив неуважність, не надав переваги в русі, внаслідок чого допустив зіткнення із транспортним засобом під її керуванням, та автомобіль отримав механічні пошкодження.

Відповідно до Постанови Жовтневого районного суду Миколаївської області від 28.04.2016 року по справі № 3/477/274/13 винним в даному ДТП визнано - ОСОБА_4

На час ДТП цивільно-правова відповідальність на транспортний засіб «ВАЗ 2102» була застрахована у ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» за договором добровільного страхування № АІ/ 1983381 від 22.12.2014 року.

20.11.2015 року позивач повідомила ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» про вищевказану дорожньо-транспортну пригоду за адресою представництва: м.Миколаїв, вул. Наваринська, 13-А.

Однак страхове відшкодування їй виплачено не було.

Страховик також не прибув на огляд пошкодженого автомобілю, тому позивач замовила його 03.12.2015 року за власні кошти в сумі 1500 грн. За висновком спеціаліста, вартість матеріального збитку позивача у звязку з пошкодження її автомобілю НОМЕР_2 становить 38 321, 02 грн.

За даними Державної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та Моторно (транспортне) страхового бюро України, ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» позбавлене ліцензії на ОСЦПВВНТЗ 23.12.2014 року, тому всі витрати просить стягнути з ОСОБА_4

В судовому засіданні ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримала та пояснила про вищевикладене. Зазначила, що її автомобіль на даний час відновлено. Дані про вартість відновлювальних робіт та матеріалів додано до справи і складає 26404 грн. Щодо моральної шкоди, то позивач не претендувала на такі виплати, в цій частині вимоги не підтримала.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник проти позову заперечували. ОСОБА_4 не вважає себе винний у даній дорожньо-транспортній пригоді, крім того заперечував проти стягнення сум матеріального збитку з нього, пославшись на укладений ним договір страхування.

Представник відповідача вважає, що висновок про оцінку майна не є належним та допустимим доказом по справі у розумінні ст. 57-59 ЦПК України, підлягає критичній оцінці судом, адже останній має бути надано експертом. Зазначає, що суду не надано доказів (квитанції) витрат щодо проведення оцінки майна, що суду не надано розрахунку виконаних робіт з правової допомоги, тому вказані суми не підлягають стягненню. Щодо стягнення матеріального збитку на ремонт автомобілю заперечувала, пославшись на відповідальність у цьому страховика ПАТ «УСК «Гарант-Авто». Окрім того, представник вважає, що розмір втрат товарної вартості автомобілю, зазначений у висновку спеціаліста не відповідає дійсності, адже при його розрахунках були взяті до уваги витрати ТОВ «Богдан Авто Миколаїв», тоді як автомобіль відремонтовано іншим підприємцем та фактичні витрати склали менший розмір.

ПАТ «УСК «Гарант-Авто» свого представника в судове засідання не направило, хоча про дату та місце судового розгляду повідомлялося належно (а.с. 42). Проте, суд вважає, що неявка представника даного товариства не порушує прав та інтересів ПАТ УСК Гарант-Авто, адже остаточні вимоги позивачем заявлено лише до ОСОБА_4

За даними національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 19.07.2016 року, 19 лютого 2015 року за розпорядженням №233 анульовано ліцензії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на провадження обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Разом з тим, анулювання ліцензії не звільняє Товариство від обовязку виконувати свої зобовязання за укладеними договорами страхування (а.с. 63).

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, суд встановив, що відповідно до постанови Жовтневого районного суду Миколаївської області від 28 квітня 2016 року, яка набрала законної сили, 19 листопада 2015 року близько 09-40, громадянин ОСОБА_4, рухаючись в м. Миколаєві на автомобілі марки «ВАЗ-2102», номерний знак НОМЕР_3, по вул 5-та Лінія, знаходячись на другорядній дорозі, виїжджаючи на проспект Миру, яка є головною дорогою, не надав перевагу в русі автомобілю НОМЕР_4. Від зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с. 10).

Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Винним у даній дорожньо-транспортній пригоді визнано ОСОБА_4

За такого пояснення відповідача про відсутність його вини у даній пригоді спростовується рішенням суду за наслідком розгляду справи саме з дотримання Правил дорожнього руху.

Більш того, вказана постанова ОСОБА_4 не оскаржувалася.

20 листопада 2015 року ОСОБА_1 направлено до страховика ОСОБА_4 - ПАТ «УСК «Гарант-Авто» повідомлення, як потерпілою особою, про дорожньо - транспортну пригоду (а.с. 12), однак страховиком дії з виплати страхового відшкодування не виконані.

Відповідно до договору із приватним підприємцем ОСОБА_5, позивачем замовлено визначення втрати товарної вартості вищевказаного транспортного засобу.

Відповідно висновку за звітом № 328-15, за датою оцінки 25.11.2015року, вартість матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП власникові автомобілю НОМЕР_2 на дату огляду становить 38321, 02 грн., з яких: вартість відновлювального ремонту 30 010, 66 грн., величина втрати товарної вартості автомобілю 8310, 36 грн. (а.с. 14-33).

Щодо посилань ОСОБА_4 на недопустимість вказаного доказу, то відповідно до ст. 57 ЦПК України - доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Вказаний звіт містить інформацію щодо предмету доказування, отже відповідає приписам ст. 58 ЦПК України.

Щодо допустимості вказаного звіту як доказу, то відповідно до ст. 59 ЦПК України - суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В той же час, посилання відповідача та його представника про допустимість як доказу вартості відновлювального ремонту та втрат товарної вартості лише даних експертного дослідження, не заслуговують на увагу.

Зазначений висновок суд вважає достовірним доказом, оскільки оцінювання майна та його складання здійснено у відповідності до положень Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів (затв. наказом № 142/0/20921 Міністерства юстиції України та Фонду Держмайна України від 24.11.2003 р.)

Матеріали справи не містять жодних доказів, які б спростовували вказані у звіті обставини, або доводили б невідповідність визначеної вартості ринковим цінам на час розгляду справи.

Заперечуючи таку вартість, відповідач не заявляв клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи.

Відповідно Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» договором страхування, останнє має здійснити страхові виплати при настанні страхової події за участю застрахованого автомобілю.

Припинення членства ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» в Моторному (транспортному) страховому бюро України, не звільняє страховика від виконання зобов'язань за укладеними раніше договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності автовласників, що також слідує з пункті 2 розпорядження № 1169 від 28.06.2015 року «Про застосування заходу впливу до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» .

Встановлені факти свідчать про те, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами цивільного законодавства (глави 67 та 82) та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-ІV (далі - Закон № 1961).

Статтею 3 Закону № 1961 передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 4 Закону № 1961 суб'єктами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники, інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, МТСБУ та потерпілі.

Статтею 22 Закону №1961 передбачено, що при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страхувальника, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Питання про відшкодування самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та своєчасного повідомлення страховика виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону №1961обов'язку щодо повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду.

У разі відсутності такої згоди та виконання вимог вищеназваної норми завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком в межах передбаченого договором страхового відшкодування (пункт 16 Постанови №4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», далі - Постанова № 4).

Положення ст. ст. 1166, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованій у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395, п. 32.7. ст. 32 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказують на те, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди, в тому числі й втрати товарної вартості автомобілю, тому з відповідача ОСОБА_4 підлягає стягненню розрахований спеціалістом розмір втрати товарної вартості її автомобіля - 8310 грн. 36 коп.

Посилання представника відповідача щодо невідповідності висновку спеціаліста розрахованій сумі таких втрат її дійсній вартості у звязку із застосуванням у формулі розрахунку вартості відновлювальних робіт, наданій ТОВ «Богдан Авто Миколаїв», а не фактичній вартості таких робіт, що проведені іншою особою, не заслуговують на увагу.

Так, ТОВ «Богдан Авто Миколаїв» розраховано вартість відновлення автомобілю з урахуванням його оригінальних запчастин.

Як зазначила ОСОБА_1 вона не змогла скористатися послугами вказаного товариства та сплатити заявлені ним суми, тому в ремонті автомобілю використовувалися більш дешеві запчастини не оригінального виробництва.

Тобто, ОСОБА_1 на свій ризик та з урахуванням своїх матеріальних можливостей прийняла рішення про використання таких матеріалів, що в свою чергу свідчить про більше здешевлення товарної вартості її автомобілю, ніж то визначено в ході оцінки.

Разом з тим, сторонами не заявлялося про призначення нового дослідження, ОСОБА_1 підтримано попередні вимоги (8310,36 грн.), тому суд дійшов висновку про їх задоволення в повному обсязі.

Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_4 витрати позивача у розмірі 1500 грн. (а.с. 33 зворотній бік), сплачені за проведення оцінки вартості спричинених збитків, оскільки такі витрати безпосередньо пов'язані з завданням шкоди і намаганням усунути її наслідки, в тому числі з визначенням втрати товарної вартості автомобілю.

Стосовно витрат на правову допомогу (а.с. 34), то за даними ОСОБА_5 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_5 здійснює, окрім інших видів діяльності, також діяльність у сфері права (а.с. 37).

Згідно наданих оригіналів квитанцій 13.05.2016 року ОСОБА_1. Т.Ю. сплачено ОСОБА_5 витрати за послуги консультаційно-правової допомоги в сумі 1000 грн., та 17.05.2016 року за складання позовної заяви, що відповідає розцінкам юридичних послуг, доданим до договору від 03.12.2015 року про надання правової допомоги (а.с. 35-36).

Питання відшкодування витрат на правову допомогу врегульовано ст. 84 ЦПК України, відповідно до частини 1 та 2 якої витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до статті 1 Закону України від 20.12.2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до п.п. 47 та 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року N 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року N 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року N 6-рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року N 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним ці витрати позивача відшкодувати за рахунок відповідача в повному обсязі.

Посилання представника відповідача про безпідставність цієї вимоги через ненадання розрахунку вартості виконаних робіт не заслуговують на увагу, адже розмір витрат відповідає найменуванню та переліку послуг, що надаються замовнику, а також їх вартості згідно із Додатом до договору (а.с. 36), з якого чітко слідує про виконані роботи та їх вартість.

Щодо стягнення з ОСОБА_4 матеріальних витрат на відновлення пошкодженого автомобілю (26404 грн.), то як вже зазначено вище, останній застрахував свою цивільно-правову відповідальність внаслідок ДТП, заперечував проти стягнення цих сум з нього, враховуючи своєчасне повідомлення страховика про настання страхового випадку, то саме останній (ПАТ «УСК «Гарант-Авто») має нести відповідальність за умовами укладеного із ним договору страхування та здійснити ці виплати.

Враховуючи, що позивачем позовні вимоги змінено та заявлено про стягнення цього відшкодування саме з ОСОБА_4, з урахуванням приписів ст. 11 ЦПК України, суд вважає необхідним у цій частині заявлених вимог відмовити, як заявлених до неналежної особи.

З урахуванням приписів ст.ст. 79, 84, 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати пропорційно до задоволених вимог в сумі 165, 36 грн. (11810,36 грн.х100/38214,36 = 30 %; 551,20 грн. х 30%= 165,36).

Керуючись ст.ст. 11, 209, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 величину втрати товарної вартості її автомобілю в сумі 8310, 36 грн., витрати з оцінки майна в сумі 1500 грн., витрати з правової допомоги в розмірі 2000 грн., а також судовий збір в сумі 165,36 грн., а всього: 11 975 (одинадцять тисяч девятсот сімдесят пять) грн. 72 коп.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_4 матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 26 404 грн., - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 22 липня 2016 року.

Суддя Л.М. Семенова