Солом'янський районний суд м. києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі судді Кицюк В.С.,

за участю секретаря Піддубняк І.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Давиденко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», третя особа ОСОБА_4, про стягнення суми страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УОСК») на свою користь 34 648,32 грн. страхового відшкодування, 18 056,98 грн. пені за несвоєчасне виконання своїх зобов`язань та 381,25 грн. сплаченого судового збору, мотивуючи свої вимоги наступним.

Так, 25.12.2013 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) було пошкоджено належний позивачу автомобіль НОМЕР_1.

17.01.2014 постановою Оболонського районного суду м. Києва винним у скоєнні даної ДТП було визнано ОСОБА_4, цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована відповідачем.

07.02.2014 позивач звернулася до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, надавши необхідний пакет документів.

Натомість відповідач, як стверджує позивач, жодної інформації щодо ремонтної калькуляції матеріальних збитків вищезазначеного транспортного засобу не надав.

30.01.2014 експертом ТОВ «Експертно-асистуюча компанія «Фаворит» Роговенком Д.В. за зверненням позивача було складено звіт з визначення вартості збитку, завданого власнику транспортного засобу «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_2, згідно якого вартість матеріальної шкоди, заподіяної власнику даного автомобіля складає 34 648,32 грн.

Враховуючи те, що заява про страхове відшкодування була подана позивачем 07.02.2014 року, відповідач, стверджує позивач, повинен був прийняти рішення про здійснення сплати страхового відшкодування та виплатити його чи відмовити у здійсненні виплати не пізніше 07.05.2014 року. А оскільки цього зроблено не було, керуючись ст. 20 Закону України «Про страхування» вважає, що страховик (відповідач) повинен сплатити пеню за період прострочення виконання зобов`язання з 07.06.2014 по 16.12.2015, надаючи відповідний розрахунок на суму 18 056,98 грн.

Позивач просить задовольнити позов в повному обсязі та вирішити питання про стягнення з відповідача на його користь також суми сплаченого судового збору (а.с.2-5, 166-167 Том №1)

Представник відповідача в судовому засіданні визнала позов частково на суму 16 849,90 грн., які вважає страховим відшкодуванням, зазначаючи, що після того, як позивач звернулася до них із заявою ними було складено Звіт №643/14 від 19.08.2014 з оцінки вартості майнової шкоди, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого автомобілю позивача під час вищезазначеної ДТП складає 19 532,87 грн. (з урахуванням ПДВ в сумі 1 682,97 грн.). Так, відповідач наполягає на тому, що сума ПДВ виплачується виключно в тому випадку, якщо автомобіль відремонтовано і за ремонт автомобіля таке ПДВ було сплачено. Крім того, із суми матеріального збитку вважають за необхідне вирахувати суму франшизи в розмірі 1 000,00 грн. Щодо суми пені, то вважає, що у задоволенні вимог в цій частині слід відмовити, посилаючись на правовий висновок ВСУ у справі №3-41гс12 (постанова від 26.09.2012) (а.с.65-66 Том №1)

В свою чергу, представник позивача хоча і погодилася із тим, що із визначеної позивачем суми страхового відшкодування має бути вирахувана 1000,00 грн. франшизи та 20% ПДВ, відтак сума, яка на її думку, має бути стягнута з відповідача на користь позивача як невиплачена сума страхового відшкодування складає 26 918,66 грн., проте наполягала на задоволенні вимог і щодо стягнення суми пені в розмірі 16 668,18 грн., тому що такі штрафні санкції прямо передбачені спеціальним законом. Категорично заперечувала висновок, викладений у вищезазначеному звіті, наданого відповідачем, оскільки стверджувала, що відповідач автомобіль позивача не оглядав ні сам, ні за його дорученням будь-який спеціаліст, а такий висновок був побудований виключно на підставі висновку (звіту), який було надано позивачем, сам спеціаліст на власний розсуд вирахував вартість деяких робіт та деталей із наданого позивачем висновку, посилаючись на те, що в них немає необхідності, проте, акцентувала увагу, автомобіль навіть не оглядав. Представник позивача просила суд відхилити цей доказ як такий, висновки в якому зроблені всупереч положенням діючого законодавства.

Судом в порядку ч.4 ст.10 ЦПК України було роз`яснено сторонам про можливість звернутися до суду із клопотанням про можливість призначення у справі відповідної експертизи, проте представник позивача заявила, що позивач не повинен нести ще додаткові витрати, які за матеріалами справи вважали взагалі необґрунтованими, стверджувала, що саме відповідач повинен заявляти таке клопотання, оскільки саме їх звіт не заслуговує на критику. В той же час, представник відповідача категорично відмовилася від проведення експертизи у справі за ініціативою відповідача, погоджуючись в окремих питаннях із представником позивача, зазначала про те, що вартість такої експертизи відповідач не сплатить, відтак просила суд розглянути справу на підставі тих доказів, що є і надати їм відповідну правову оцінку.

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст.214 ЦПК України)

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, зокрема ч.3 ст.61 ЦПК України (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України)

В свою чергу, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 4 вказує, зокрема, на те, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Так, судовим розглядом встановлено, що 25.12.2013 приблизно о 19 год. 00 хв., ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Камаз», д.н.з НОМЕР_4, по проспекту Московському в м. Києві порушив Правила дорожнього руху України, а саме на перехресті нерівнозначних доріг не надав дорогу автомобілю НОМЕР_1, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 17.01.2014 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні даної ДТП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.9-10)

В свою чергу, автомобіль НОМЕР_3, належить на праві власності ОСОБА_3 (а.с.7, 219 Том №1, а.с.40 Том №2)

На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Камаз», д.н.з НОМЕР_4, ОСОБА_4 була застрахована у ПрАТ «УОСК» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/3884920 терміном дії з 30.05.2013 року по 28.05.2014 року (а.с.196 Том №1)

Франшиза за полісом складає 1 000,00 грн.

Згідно звіту з визначення вартості збитку, завданого власнику вищезазначеного транспортного засобу від 30.01.2014 року під №2774/4, поданого позивачем, станом на 25.12.2013 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля ОСОБА_3 після вищезазначеної ДТП складає 34 648,32 грн. з урахуванням ПДВ, але без врахування втрати товарної вартості. При цьому, враховано, що коефіцієнт фізичного зносу дорівнює «0» (а.с.3-39 Том №2)

Як зазначено судом вище, представник позивача погодилася із тим, що із цієї суми має бути вирахована франшиза та 20% ПДВ, відтак сума зменшується до 26 918,66 грн.

В той же час, за наявності двох звітів оцінки і відсутності висновку експерта, оскільки обидві сторони відмовилися від заявленні відповідного клопотання, суд аналізує ці письмові докази і погоджується із думкою представника позивача, що за основу визначення вартості матеріального збитку за викладених обставин слід взяти звіт, наданий позивачем.

Так, згідно звіту про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу «ВАЗ 211340», д.н.з НОМЕР_5, від 19.08.2014 року №643/14, поданого відповідачем, станом на 23.01.2014 року вартість майнової шкоди складає 19 532,87 грн., з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, без урахуванням втрати товарної якості, з них ПДВ - 1 682,97 грн. (а.с.89-94)

В той же час, представник відповідача не заперечувала той факт, що спеціаліст, який складав цей звіт не проводив огляд транспортного засобу позивача, на відміну від спеціаліста, який складав звіт з визначення вартості збитку, завданого власнику вищезазначеного транспортного засобу від 30.01.2014 року під №2774/4. Також підтвердила, що дійсно, він проаналізував звіт, який надав позивач і на власний розсуд вирішив, що занадто багато робіт в ньому визначено, які, на його думку, не стосуються відновлення автомобіля позивача через ДТП, а також викреслив, на його думку, вартість деталей, які також він вважав не є такими, що необхідні для відновлення стану пошкодженого авто.

На підставі ст. 22, 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон України «ОСЦПВВНТЗ»), при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Як вбачається із матеріалів справи і підтверджено представником відповідача в судовому засіданні позивач 07.02.2014 року звернулася до відповідача із заявою-повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, надала всі необхідні для прийняття рішення відповідачем про виплату страхового відшкодування документи (а.с.206 Том №1)

Проте, станом на час розгляду справи позивач не отримала страхового відшкодування за вищевикладених судом подій.

З урахуванням того, що полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/3884920 терміном дії з 30.05.2013 року по 28.05.2014 року встановлений ліміт відповідальності: матеріальна шкода - 50000,00 грн. та передбачена франшиза - 1000,00 грн., то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума за вирахуванням франшизи та ПДВ, тобто - 26 918,66грн., оскільки ч.1 ст.12 Закону України «ОСЦПВВНТЗ» визначено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту (відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування). Саме ці втрати підлягають відшкодуванню за рахунок особи, винної у заподіянні шкоди. Проте вимоги до ОСОБА_4 як до відповідача по справі не заявлено.

Щодо сплати ПДВ, то за умови підтвердження позивачем їх сплати, він зможе звернутися з відповідним позовом до відповідача про також їх стягнення.

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк згідно умов договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди, що само по собі не звільняє боржника від виконання зобов`язання.

Відповідно до п.3 ст.20 Закону України «Про страхування» страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовам договору страхування або законом.

Статтею 992 ЦК України передбачено, що в разі несплати страховиком страхувальнику або іншій особі сум страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

За відсутності заперечень з боку відповідача, суд виходить з розрахункового періоду, наданого позивачем, а саме з 07.06.2014 року по 16.12.2015 року (07 лютого 2014 року позивач звернулася до відповідача із відповідною заявою, відтак відповідач був зобов`язаний не пізніше як 07 травня 2014 року прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування про що повідомити заявника згідно ч.36.2 ст.36 Закону України «ОСЦПВВНТЗ»), і приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача пені за несвоєчасне виконання своїх зобов`язань в сумі 16 699,89 грн.

П=СБ (ОС*2)%/365*кількість днів

З 07.06.2014 по 16.07.2014 - 39 днів,

9,5%*2=0,19

26918,66*0,19/365*39=546,49 грн.

З 17.07.2014 по 12.11.2014 - 118 днів,

12,5%*2=0,25

26918,66*0,25/365*118= 2 175,62 грн.

З 13.11.2014 по 05.02.2015 - 84 дня,

14%*2=0,28

26918,66*0,28/365*84= 1 734,59 грн.

З 06.02.2015 по 03.03.2015 - 25 днів,

19,5%*2=0,39

26918,66*0,39/365*25= 719,06 грн.

З 04.03.2015 по 27.08.2015 - 176 днів,

30%*2=0,6

26918,66*0,6/365*176 = 7 787,97 грн.

З 28.08.2015 по 24.09.2015 - 27 днів,

27%*2=0,54

26918,66*0,54/365*27 = 1 075,27 грн.

З 25.09.2015 по 16.12.2015 - 82 дні,

22%*2=0,44

26918,66*0,44/365*82 = 2 660,89 грн.

Доводи представника відповідача щодо необхідності врахування позиції ВСУ у справі №3-41гс12 (постанова від 26.09.2012) і відмови у стягненні пені, то суд погоджується із твердженням представника позивача про те, що до спірних правовідносин застосовується спеціальне законодавство, а саме Закон України «Про страхування» та Закон України «ОСЦПВВНТЗ», положеннями яких прямо передбачено нарахування та стягнення пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування.

Крім того, в силу ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 60, 61, 88, 158, 207, 209, 212-214 ЦПК України, 525-526, 611, 992 ЦК України, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Закону України «Про страхування», суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», третя особа ОСОБА_4, про стягнення суми страхового відшкодування - задовольнити частково.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», яка знаходиться за адресою м. Київ, вул. Борщагівська, 145, , на користь ОСОБА_3, яка проживає за адресою АДРЕСА_1, суму страхового відшкодування в розмірі 26 918 (двадцять шість тисяч дев`ятсот вісімнадцять) грн. 66 коп. та пеню за несвоєчасне виконання своїх зобов`язань в сумі 16 699 (шістнадцять тисяч шістсот дев`яносто дев`ять) грн. 89 коп.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», яка знаходиться за адресою м. Київ, вул. Борщагівська, 145, , на користь ОСОБА_3, яка проживає за адресою АДРЕСА_1, суму судового збору в розмірі 381 (триста вісімдесят одна) грн. 25 коп.

В іншій частині - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя - В.С. Кицюк