Суддя доповідач: Краснощокова Н.С. Номер провадження 22-ц/775/93/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Краснощокової Н.С.,

суддів: Агєєва О.В., Гапонова А.В.,

за участю секретаря Канурного Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Артемівську Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 18 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО Донбас Північний» про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 18 листопада 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто на користь позивачки відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, з ОСОБА_1 в розмірі 53 767 грн., із ПрАТ «Страхова компанія АСКО Донбас Північний» в розмірі 233 грн., вирішено питання про стягнення судового збору на користь держави.

У апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Посилається на те, що суд неповно зясував обставини, які мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Жодних документів на підтвердження позовних вимог позивачем не надано, крім вступної та резолютивної частини вироку Олександрівського районного суду Донецької області, який не набрав законної сили. Потерпілі подружжя ОСОБА_2 являлись в суд під час розгляду кримінальної справи, вели себе достатньо активно, однак ніякого позову під час досудового та судового слідства не заявили. Він добровільно відшкодував моральну шкоду потерпілим подружжю ОСОБА_2 по 6 000грн. кожному. Під час розгляду даної справи позивачка не зявилась, її представник на питання про те, чому позов про відшкодування моральної шкоди предявлено в сумі 80 000 грн. відповів, що вона так вважає. Чим викликано збільшення вимог про відшкодування моральної шкоди кожним із потерпілих більше ніж в 16 разів представник пояснити не міг і в рішенні це не знайшло відображення. У рішенні суд не привів обґрунтування відшкодування моральної шкоди саме у розмірі 60 000 грн.

В засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 підтримували апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні. Позивач в засідання апеляційного суду не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена, що підтверджено отриманням її представником ОСОБА_4 5.01.2016р. телефонограми з повідомленням про час та місце розгляду справи. Від представника позивачки ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 5 липня 2014р. сталась ДТП, в ході якої ОСОБА_1, керуючи технічно справним автомобілем марки «Шкода Фабіа» з реєстраційним номером АН 7828 ЕС, здійснюючи на ньому рух зі сторони с. Громова Балка Олександрівського району Донецької області у напрямку м. Барвінкове Харківської області, знаходячись на другорядній дорозі почав виїжджати на головну дорогу, при цьому не надав дорогу автомобілю НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5, де у якості пасажирів знаходилися ОСОБА_2 та ОСОБА_6 та який рухався по головній дорозі, в результаті чого виїхав з другорядної дороги на головну та допустив зіткнення правою боковою частиною кузова керованого ним автомобіля з передньою частиною автомобіля під керуванням водія ОСОБА_5. Внаслідок вказаної ДТП позивач отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Вироком Олександрівського районного суду Донецької області від 14 липня 2015р. ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні злочину за ст. 286 ч.2 КК України та йому призначено кримінальне покарання.

Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія АСКО Донбас Північний» на користь ОСОБА_2 виплачено страхове відшкодування 26 000 грн. за ушкодження автомобіля НОМЕР_1 та відшкодування шкоди, повязаної з лікуванням потерпілої в розмірі 4 660, 05 грн.

У даному позові позивачка просила стягнути на їх користь 80 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, спричиненої їй внаслідок злочину, посилаючись на те, що в результаті ДТП вона отримала важкі тілесні ушкодження та їй спричинено моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях та переживаннях через перенесений нею фізичний біль, вона тривалий час знаходилась на лікуванні, був повністю порушений уклад її життя, наслідки травми відчуваються до цього часу.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд виходив із того, що моральна шкода, спричинена позивачці, виявилась у пережитому страху за своє здоровя, оскільки отримані нею тілесні ушкодження є такими, що становлять загрозу її життю; фізичній болі, яка відобразилася на загальному стані здоровя, порушенні нормальних умов та ритму життя та визначив розмір відшкодування моральної шкоди у 60 000 грн., вважаючи таку компенсацію розумною та співмірною до завданих фізичних та душевних страждань.

За виключенням 6 000 грн., які сплачені відповідачем добровільно на відшкодування моральної шкоди та 233 грн., які суд стягнув із страхової компанії (5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю), суд стягнув з відповідача ОСОБА_1 53 767 грн..

Згідно із ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Пунктом 1 частини 2 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до розяснень, наданих у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди » розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Із копії вироку Олександрівського районного суду Донецької області від 14 липня 2015р. вбачається, що згідно висновку експерта Добропільського відділення судово медичної експертизи №15 від 14.04.2015р. виявлені у потерпілої ОСОБА_7 рана колінного суглоба, закритий перелом ребер зліва, посттравматичний гемопневмоторакс, закритий перелом гомілки, вивих лівої стопи, субкапсулярний розрив селезінки, отримані від дії тупих предметів чи при ударі об такий, якими могли бути частини салону автомобіля марки ВАЗ «2108» при дорожньо транспортній пригоді, можливо в указаний строк та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що загрожують життю, які в клінічній течії через різні проміжки часу викликають загрожуючі для життя явища та без надання медичної допомоги при звичайній своїй течії закінчуються чи можуть закінчуватися смертю.

Обставини ДТП та вина відповідача ОСОБА_1 підтверджені вироком суду, який на час розгляду справи набув чинності, що було підтверджено сторонами в судовому засіданні та по суті не оспорюється відповідачем у апеляційній скарзі.

Обґрунтування розміру моральної шкоди приведене позивачем у позовній заяві. Суд визначив розмір відшкодування у межах позовних вимог, заявлених позивачем та з врахуванням тілесних ушкоджень, отриманих позивачкою, що становлять загрозу для її життя, характеру та обсягу душевних страждань, перенесених нею внаслідок фізичного болю, що відобразилось на загальному стані здоровя, порушення нормальних умов та ритму її життя, врахував вимоги розумності та співмірності.

Доводи апеляційної скарги про те, що після відшкодування відповідачем добровільно 6 000 грн. позивачка заявила позов про відшкодування моральної шкоди у розмірі 80 000 грн., що більше, ніж у 13 разів, не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки відсутні докази про те, що сторонами було обумовлено відшкодування моральної шкоди саме в сумі 6 000 грн..

Доводи про те, що під час під час досудового слідства та судового розгляду кримінальної справи позивачка не заявила вимоги про відшкодування моральної шкоди необґрунтовані, законом не заборонено предявити позов про відшкодування шкоди, що витікає із злочину, у цивільному провадженні.

З врахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення суду відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, вимогам матеріального і процесуального закону і підстав для його скасування немає.

Згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 18 листопада 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: