РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 року

Київський районний суд міста Харкова:

головуючий - суддя Золотарьова Л.І.

за участю:

секретаря - Бломберус С.А.

представника позивача Карабанова О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики ХМР про встановлення факту батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини,

ВСТАНОВИВ:

15.12.2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням зменшення позовних вимог просить:

встановити, що він є батьком ОСОБА_4 2012 року народження;

внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 2012 року народження, вказавши в графі «батько дитини» - ОСОБА_2.

В своїх доводах посилається на те, що весною 2011 року він познайомився з відповідачкою. Після цього вони почали зустрічатися, проводити разом час, відчули один до одного взаємні почуття та симпатію. В період з осені 2011 року по осінь 2012 року, він проживав однією сім'єю з відповідачкою за адресою: АДРЕСА_1, та АДРЕСА_2. Вони за взаємною згодою почали разом мешкати, між ними тривалий час були інтимні стосунки, разом вели спільне господарство. У зареєстрованому шлюбі не перебували. Від сумісного проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дитина. Він був присутнім при пологах за дозволом лікаря та за згодою відповідачки, однак, вона зареєструвала дитину у Книзі реєстрації народжень одноосібно. Під час реєстрації новонародженого в графі «відомості про батька» визначила батька на свій розсуд. Відповідачка не була достеменно впевнена хто біологічний батько дитини, він, ОСОБА_2, чи її попередній чоловік ОСОБА_5, шлюб з яким було розірвано 28.10.2011 року, та вочевидь статеві відносини з ним продовжувались до факту встановлення вагітності. 11.12.2012 року було проведено тест на встановлення батьківства, за результатами, якого він є біологічним батьком ОСОБА_4 за висновком точністю 99,99%. Під час вагітності відповідачки, він сприяв розвитку вагітності, слідкував за станом її здоров'я раціоном годування, та всіляко допомагав. Весь період до народження дитини він піклувався про відповідача, утримував її. Після народження дитини купляв необхідні речі та іграшки, засоби гігієни, проводив час. Одразу після народження дитини протягом першого-другого місяців життя відносини між ним та відповідачкою суттєво погіршилися. Вочевидь такою причиною була суттєва несхожість між ним та новонародженою дитиною.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, позивача надав пояснення відповідно до викладених в позові вимог.

Відповідача зазначила, що якщо позивач подав позов до неї, то вона його визнає. Пояснила, що вона з позивачем ніколи не проживала однією сім'єю. Вона не бажала та не бажає проживати з позивачем. Вона жила та на теперішній час проживає з ОСОБА_5. Позивачу вона не забороняла спілкуватися з дитиною. Про те, що позивач проводив експертизу вона не знала, без її дозволу направив поштою до Львова для проведення дослідження біоматеріал сина.

Представник органу опіки та піклування не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив прийняти рішення на розсуд суду з урахуванням інтересів дитини.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1. В графі мати записана «ОСОБА_3», у графі батько - ОСОБА_7 (а.с. 32)

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, позивачка та відповідачка у зареєстрованому шлюбі не перебувають.

Позивач в позові зазначив, що в період з осені 2011 року по осінь 2012 року, він проживав однією сім'єю з відповідачкою. При цьому зазначив, що відповідачка не була достеменно впевнена хто біологічний батько дитини, він, ОСОБА_2, чи її попередній чоловік ОСОБА_5, шлюб з яким було розірвано 28.10.2011 року, та вочевидь статеві відносини з ним продовжувались до факту встановлення вагітності.

Відповідачка зазначила, що вона з позивачем ніколи не проживала однією сім'єю. Вона не бажала та не бажає проживати з позивачем, жила та на теперішній час проживає з ОСОБА_5.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з ч. 1 ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 60 ЦПК України)

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які підтверджують походження дитини від позивача. Зокрема, пояснення позивача та відповідача фактично не узгоджуються між собою, відповідачка не бажала жити з позивачем, на той час жила та продовжує проживати з ОСОБА_5, при цьому сам позивач в позові зазначив про невпевненість хто є біологічний батько дитини, він чи ОСОБА_5, статеві зносини з яки продовжувались до факту встановлення вагітності.

Посилання на листи DNA SOLUTIONS pry. Ttd. щодо проведення тесту на встановлення батьківства суд до уваги не приймає, оскільки вказані листи не містять будь-яких печаток, переклад з іноземної мови на російську не завірений (а.с.16-21). Отже, цей доказ не може бути прийнятий судом як допустимий.

Надана копія медичної книжки на ім'я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 не завірена належним чином, зі слів відповідачки вказаних документів йому не давала.

Отже, в судовому засіданні не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження походження дитини від позивача. А саме лише посилання відповідачки на визнання позову, при цьому яка фактично заперечувала необхідні обставини справи, суд до уваги не приймає та не приймає визнання відповідачем позову, оскільки задоволення позову можливо за наявності для того законних підстав, а визнання позову відповідачем має бути безумовним, чого не вбачалося з пояснень відповідачки. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного, позовні вимоги про встановлення факту батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини, задоволенню не підлягають.

Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58-60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 125, 126, 128 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики ХМР про встановлення факту батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини - відмовити за недоведеністю.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий -