У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Парінова І.К., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 09 лютого 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Берегівської міської ради Закарпатської області, третя особа - Управління Держгеокадастру у Берегівському районі Закарпатської області, про визнання недійсними рішення, державного акту на право власності на землю та відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_2 та Берегівської міської ради Закарпатської області, обґрунтовуючи вимоги тим, що вони є співвласниками у рівних частках квартири АДРЕСА_1. У період з 02 серпня 2007 року по 15 жовтня 2009 року у власності ОСОБА_3 перебувала квартира № 3 у вказаному вище будинку, а ОСОБА_2 на праві власності належить квартира № 1 у цьому будинку. У 2006 році вони звернулись до Берегівської міської ради Закарпатської області із заявою про приватизацію частини земельної ділянки спільного двору, що було вирішено рішенням Берегівської міської ради Закарпатської області від 15 червня 2006 року № 37, яке у зв'язку з протестом Берегівського міжрайонного прокурора Закарпатської області від 24 грудня 2008 року було скасовано рішенням Берегівської міської ради Закарпатська область від 23 січня 2009 року № 996. У грудні 2010 року позивачам стало відомо, що ОСОБА_2 без їх згоди приватизувала всю земельну ділянку спільного двору на підставі рішення Берегівської міської ради Закарпатської області від 01 червня 2007 року № 346 та 28 січня 2009 року отримала державний акт на право власності на цю земельну ділянку. Крім того, набувши право власності на квартиру № 1 у зазначеному вище будинку ОСОБА_2, здійснила добудову, самочинно захопивши територію спільного двору та частину спільного горища будинку. Посилаючись на те, що приватизація земельної ділянки ОСОБА_2 здійснення із порушенням вимог законодавства, позивачі, з урахуванням уточнених позовних вимог просили, скасувати рішення Берегівської міської ради Закарпатської області від 01 червня 2007 року в частині передачі земельної ділянки ОСОБА_2, а виданий на його підставі Державний акт на право власності на земельну ділянку, а також стягнути на їх користь із ОСОБА_2 шкоду, завдану порушенням останньою конструктивних елементів будинку при здійсненні будівельних робіт на горищі, та моральну шкоду у розмірі 2 000 грн.

Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2014 року позов задоволено частково. Визнано недійсними рішення Берегівської міської ради Закарпатської області ХІІІ сесії Vскликання від 01 червня 2007 року в частині передачі ОСОБА_2 земельної ділянки АДРЕСА_2, площею 0,0429 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та державний акт від 28 січня 2009 року на ім'я ОСОБА_2 на право власності на вказану земельну ділянку. Стягнуто на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з ОСОБА_2 8 699 грн 70 коп. на відшкодування майнової шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 02 лютого 2015 року рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2014 року скасовано в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 8 699 грн 70 коп. на відшкодування завданої майнової шкоди та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у позові. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 липня 2015 року рішення апеляційного суду Закарпатської області від 02 лютого 2015 року скасовано й передано справу на новий апеляційний розгляд.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 09 лютого 2016 року рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2014 року в частині задоволення вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 8 699 грн 70 коп. на відшкодування майнової шкоди скасовано та у позові в цій частині відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Змінено розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення позовних вимог щодо визнання недійсним рішення Берегівської міської ради Закарпатської області ХІІІ сесії V скликання від 01 червня 2007 року в частині передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки по АДРЕСА_2 площею 0,0429 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та визнання недійсним державного акту серії від 29 січня 2009 року на право власності на вказану вище земельну ділянку й ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Судові рішення в частині відмови в задоволенні позову не оскаржуються, тому в цій частині в порядку ст. 355 ЦПК України не переглядаються.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Встановлено, що оскаржувані судові рішення в оскаржуваній частині, постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Так, вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновком якого в цій частині погодився і апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України), з урахуванням фактичних обставин справи і вимог статей 10, 60 ЦПК України та керуючись нормами ЗК України та Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», обґрунтовано виходив із того, що спірне рішення міської ради про передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки та державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, виданий на його підставі підлягають скасуванню, оскільки видані з порушенням норм чинного законодавства та з порушенням передбаченої процедури.

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Доводи касаційної скарги і зміст оскаржуваного судового рішення першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанціїне дають підстав для висновку про те, що судами допущено порушення або неправильне застосування норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Берегівської міської ради Закарпатської області, третя особа - Управління Держгеокадастру у Берегівському районі Закарпатської області, про визнання недійсними рішення, державного акту на право власності на землю та відшкодування шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 09 лютого 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.К.Парінова