Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/1000/16-ц
УХВАЛА

28 березня 2016 року м. Миколаїв

Суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області Терентьєв Г.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Сільського комунального підприємства при Улянівській сільській раді про зобов'язання укласти договір надання послуг та про визнання неправомірною вимогу підприємства ,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом Сільського комунального підприємства при Улянівській сільській раді про зобов'язання укласти договір надання послуг та про визнання неправомірною вимогу підприємства. У позовній заяві позивач посилаючись на Закон України Про захист прав споживачів, просить звільнити її від сплати судового збору.

Згідно з ч. 3 ст. 2 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України Про захист прав споживачів від 12.05.1991 (в редакції від 01 січня 2016 року) споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 (в редакції від 26 вересня 2015 року) судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Статтею 5 Закону України Про судовий збір встановлені пільги щодо сплати судового збору. Відповідно до цієї статті не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору під час розгляду справ в усіх судових інстанціях.

Закон України Про захист прав споживачів є загальним нормативно-правовим актом, що регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Закон України Про судовий збір є спеціальним законом, що визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом, перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

За таких обставин, до правовідносин, що виникають з приводу захисту прав споживачів в частині сплати судового збору підлягає застосуванню спеціальний нормативно-правовий акт Закон України Про судовий збір.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 8 Закону України Про судовий збір враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

У позовній заяві позивач просить звільнити від сплати судового збору. Однак, доказів на підтвердження майнового стану позивача у позовній заяві не зазначає та до позовної заяви не додає.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Згідно з положеннями п.п 2) п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою встановлюється у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (1378 грн.), що складає 551 грн. 20 коп.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 ЗУ Про судовий збір у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивачем в позовній заяві зазначено 2 вимоги немайнового характеру. Позивачем до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору в сумі 1102,40 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, якій не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин, оскільки позовну заяву подано без додержання вимог ч. 1 ст. 120 ЦПК України, позовну заяву належить залишити без руху і надати позивачам строк для усунення недоліків.

Керуючись частинами 1 та 2 статті 121 ЦПК України, суддя,-

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Сільського комунального підприємства при Улянівській сільській раді про зобов'язання укласти договір надання послуг та про визнання неправомірною вимогу підприємства, - залишити без руху, надавши позивачу п'ятиденний строк для усунення недоліків, який рахується з дня отримання позивачами копії даної ухвали.

Роз'яснити, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 ЦПК України, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_2

28.03.2016