Єдиний унікальний номер 243/9792/15-ц Номер провадження 22-ц/775/140/2016
Єдиний унікальний номер 243/9792/15-ц
Номер провадження 22-ц/775/140/2016
Головуючий у 1 інстанції Чернишов Ю.В.
Доповідач Корчиста О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

10 лютого 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого Корчистої О.І.

суддів: Дундар І.О., Тимченко О.О.

за участі секретаря Чуряєва В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 26 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду державного майна України, третя особа: Відкрите акціонерне товариство «Словянський керамічний комбінат» про стягнення заборгованості по заробітній платі,

встановив:

Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 26 листопада 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про стягнення заборгованості по заробітній платі відмовлено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення, ухвалити нове рішення, яким стягнути з Фонду державного майна України на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 3408,93 гривень.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення норм матеріального права; вважає, що порушені її права, гарантовані ст.ст. 3,6,8,21,24,28,32,43,46,55,59 Конституції України, ст.ст. 5, 115, 116,117 КЗпП України, ст. 1 Першого Протоколу, ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини; заявник апеляційної скарги посилається також на порушення ст. 619 ЦК України з урахуванням того, що згідно із даними з Єдиного реєстру підприємств щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство, частка державної власності у статутному капіталі ВАТ «Словянський керамічний комбінат» становить 92,90%, тому на її думку відповідачем є Фонд Державного майна Держави Україна, який несе (субсидіарну) відповідальність за Законом України.

В судове засідання апеляційного суду сторони не зявилися; про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. ОСОБА_1 подала заяву з проханням розглянути апеляційну скаргу без її участі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 працювала на ВАТ «Словянський керамічний комбінат» з 21 липня 1972 року по 31 травня 2000 року. На час звільнення підприємство їй заборгувало 3408,93 гривень заробітної плати. Заочним рішенням Словянського міськрайонного суду від 21 серпня 2015 року стягнуто з ВАТ «Словянський керамічний комбінат» на користь ОСОБА_1 заборгованість по зарплаті в сумі 3408,93 гривень та моральну шкоду у розмірі 500,00 гривень.

Постановою Господарського суду Донецької області від 25 грудня 2008 року у справі №33/41б ВАТ «Словянський керамічний комбінат» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, яка триває до теперішнього часу.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що Фонд Державного майна України не несе субсидіарну відповідальність по боргах ВАТ «Словянський керамічний комбінат», до того ж не є його правонаступником, а нормами ст. 619 ЦК України регулюються правовідносини зобовязального характеру.

Такі висновки суду є правильними.

Як вбачається з матеріалів справи позивачка ОСОБА_1 працювала на підприємстві відкритому акціонерному товаристві «Словянський керамічний комбінат».

Відповідно до положень частини 2 статті 152 ЦК України, частини 2 статті 3 Закону України «Про акціонерні товариства» акціонерне товариство самостійно відповідає за своїми зобовязаннями усім своїм майном.

Акціонери не відповідають за зобовязаннями товариства і несуть ризик збитків, повязаних з діяльністю товариства, тільки в межах належних їм акцій. До акціонерів не можуть застосовуватися будь-які санкції, що обмежують їх права, у разі вчинення протиправних дій товариством або іншими акціонерами.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки нормами статті 619 ЦК України, як правильно визначив суд першої інстанції, врегульовані правовідносини зобовязального характеру і трудові правовідносини, які виникли між сторонами по даній справи ці норми не регулюють.

Крім цього, оскаржуваним рішенням з ОСОБА_1 на користь держави стягнуто судовий збір у розмірі 487,20 гривень.

Стягуючи судовий збір суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 крім вимог про стягнення заробітної плати заявила вимогу про стягнення моральної шкоди, яка підлягає оплаті судовим збором.

Ухвалою Апеляційного суду від 10 лютого 2016 року була прийнята відмова ОСОБА_1 від позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, рішення суду першої інстанції в цій частині скасовано, провадження закрито.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI, встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28 грудня 2014 року № 80-VIІІ, установлено на 2015 рік мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня 1218 гривень.

Частиною 3 ст. 6 України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI, зазначено, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до пп.2 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI, за подання до суду: позовної заяви немайнового характеру, яка подана: фізичною особою - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Таким чином, позивачу за подану позовну заяву в частині відшкодування моральної шкоди необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 487,20 гривень, отже Словянський міськрайонний суд Донецької області вірно застосував норми Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI та розрахував розмір сплати судового збору за подану позовну заяву до суду І інстанції.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Ніяких нових обставин, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції та давали б підстави для проведення апеляційним судом переоцінки, зробленої судом першої інстанції, в апеляційному суді не наведено та нових доказів не надано.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи та є безумовними для скасування чи зміни рішення, у справі не встановлено.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 26 листопада 2015 року немає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 26 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на неї може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді