АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 213/863/16-ц Головуючий в суді першої
Провадження 22ц/774/1488/К/16 інстанції - Мазуренко В.В.
Категорія № 32 (1) Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Ляховської І.Є.

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

із секретарем - Петренко К.І.,

за участю - представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 03 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо - збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року позивач ОСОБА_3 звернулась до Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо - збагачувальний комбінат"(далі - ПрАТ «ІнГЗК») з позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на її корить 220 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю батька. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що її батько ОСОБА_4 працював на підприємстві відповідача впродовж тривалого часу та отримав професійне захворювання. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер. Згідно з довідкою про причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням серії ДНА-03 № 000243 від 12 грудня 2008 року встановлено причинний зв'язок смерті ОСОБА_4 з професійним захворюванням, отриманим за життя.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 03 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково - з ПрАТ «ІнГЗК» на її користь стягнуто моральну шкоду у розмірі 25 000,00 гривень та на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн. У задоволені решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про повне задоволення її позовних вимог, посилаючись на те, судом необґрунтовано занижений розмір моральної шкоди, який не відповідає засадам виваженості, розумності і справедливості, а також характеру і тривалості фізичних та моральних страждань позивача.

В апеляційній скарзі ПрАТ «ІнГЗК» ставить питання про скасування рішення суду в частині визначення розміру моральної шкоди, стягнутої з ПрАТ «ІнГЗК» на користь позивачата ухвалення в цій частині нового рішення суду, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що позивач, зазначаючи, що їй заподіяна моральна шкода, не надала суду належних доказів на підтвердження цього факту. Крім того, вважає, що судом не враховано того, що ОСОБА_4 працював в умовах впливу шкідливих факторів виробництва на «Криворіжшахтопроходка», що ставить під сумнів отримання ним професійного захворювання саме з вини відповідача, а не інших підприємств, на яких працював померлий. Посилається й на неврахування судом того, що позивач на момент смерті батька була повнолітньою та звернулась до суду з позовом лише через 7 років після його смерті. Також, вважає, що визначений судом розмір моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, є необґрунтованим та значно завищеним, не відповідає засадам виваженості, розумності і справедливості.

У письмових запереченнях ПрАТ «ІнГЗК» просить відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_3 та задовольнити його апеляційну скаргу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_4, який впродовж тривалого часу працював на ПрАТ «ІнГЗК»(а.с. 9, 10).

Згідно з актом розслідування хронічного професійного захворювання №14 від 12 грудня 2006 року, у батька позивача внаслідок тривалої праці в умовах впливу шкідливих факторів виникли професійнізахворювання: вібраційна хвороба 2 стадії, генералізований ангіодистанічний синдром ускладнений гіпертонічною хворобою 3 ст., ІХС: постінфарктний кардіосклероз, СН 2Б ст., з синдромом вегетативно-сенсорної полінейропатії, нейродистрофічний синдром з дв. плечолопатковим періартрозом ПФС 2 ст., деформативним артрозом ліктьових і колінних суглобів ПФ другого ст., ульнарний стилоідіт (а.с.6-7).

Відповідно до довідки про причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом ДНА-03 № 000243 від 12 грудня 2008 року встановлено причинний зв'язок смерті ОСОБА_4 із встановленим йому за життя професійним захворюванням (а.с. 8).

ОСОБА_4, помер ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлений причинний зв,язок смерті з професійним захворюванням от 30.11.2006р., з 27.10.2008р. (а.с.8).

Згідно зі свідоцтвом про смерть (серії НОМЕР_1) ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року(а.с. 5).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди у зв'язку із встановленням причинного зв'язку смерті її батьку із отриманим ним за життя професійним захворюванням, а також істотності вимушених змін у життєвих стосунках позивача, його переживань та страждань, пов'язаних із втратою батька.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 16 ЦК України відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Таким чином, ч. 1 ст. 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв'язку та вини заподіювача.

Частиною 2 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Якщо події, які породили цивільне право на відшкодування моральної шкоди та стали підставою для звернення до суду з позовними вимогами, мали місце після 1 січня 2004 року, тобто після набрання чинності ЦК України, то вони підлягають розгляду згідно з положеннями статей 1167,1168 ЦК України. Зазначеним висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі №6-208цс14.

Згідно ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці встановлено ч.4 ст.43 Конституції України.

Як зазначають частини 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», - роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Виходячи з аналізу зазначеної норми закону, вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім'єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв'язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров'я на виробництві.

У зв'язку зі смертю батька позивачу спричинено моральну шкоду, пов'язану із втратою рідної людини, друга, опори та моральної підтримки, що тягне за собою порушення нормальних життєвих зв'язків та необхідності докладання нею додаткових зусиль для організації свого життя.

Враховуючи вищевикладене та наявність доказів причинно-наслідкового зв'язку між смертю батька позивача та встановленням йому професійним захворюванням, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_3

Доводи апеляційних скарг не містять підстав для їх задоволення.

Так, посилання ПрАТ «ІнГЗК» на недоведеність позивачем заподіяння їй моральної шкоди не можуть бути взятими до уваги колегією суддів, оскільки факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв'язку з втратою близької людини встановлений в судовому засіданні, зокрема, довідкою про причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням серії ДНА-03 № 000243 від 12 грудня 2008 року, згідно з якою встановлено причинний зв'язок настання смерті ОСОБА_4 зі встановленим йому за життя професійним захворюванням, внаслідок чого позивач у зв'язку із втратою батька втратила рідну людину, друга, опору, надію, та моральну підтримку, що тягне за собою порушення нормальних життєвих зв'язків та необхідності докладання нею додаткових зусиль для організації свого життя.

Крім того, сам по собі факт загибелі батька беззаперечно свідчить про те, що позивач відчуває від цього негативні наслідки морального та психологічного характеру і висновки суду з цього приводу є правильними.

Посилання відповідача на неврахування судом того, що ОСОБА_4 працював в умовах впливу шкідливих факторів виробництва на «Криворіжшахтопроходка», не можуть бути взятими до уваги, оскільки судом встановлено, що професійні захворювання отримані ОСОБА_4 під час роботи у шкідливих умовах праці, в тому числі, на підприємстві відповідача.

Також колегія суддів погоджується з розміром моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, оскільки судом взято до уваги роз'яснення пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» щодо визначення розміру моральної шкоди залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та визначено розмір моральної шкоди з урахуванням душевних страждань позивача.

У зв'язку із цим доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що розмір моральної шкоди, визначений судом, занижений та не відповідає засадам характеру і тривалості фізичних та моральних страждань позивача,також не можуть бути взятими до уваги.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, надав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суду вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційні скарги підлягають відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо - збагачувальний комбінат" відхилити.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 03 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий І.Є. Ляховська

Судді: А.П. Барильська

Л.В. Михайлів