Справа № 266/230/16-ц
Провадженя№ 2/266/271/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

22 березня 2016 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Пантелєєва Д.Г., при секретарі Циганковій М.М., за участю прокурора Романенко І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Приморської районної державної адміністрації Маріупольської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2016 р. позивач звернувся до суду із даним позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що вона перебувала в фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2 Від фактичних шлюбних відносин мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З моменту народження відповідач жодним чином не цікавиться життям дитини, не виявляє бажання бачити та спілкуватися з нею, допомоги не надає, в вихованні, освіті, лікуванні також ніякої допомоги не надає. Просила суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнувши на її користь з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини усіх видів доходу (заробітку) щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач в судове засідання не з'явився, направивши на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, прохає суд позовні вимоги задовольнити, розглянувши справу за її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в результаті чого, згідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, направивши на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить справу розглянути за його відсутності.

Прокурор місцевої прокуратури №1 м. Маріуполя, Романенко І.М., в судове засідання не з'явився, направивши на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить справу розглянути за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків:

Згідно ч.ч. 2, 5 ст. 150, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що дитина - ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 р. в м. Маріуполі. Батьками дитини є позивач ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_2 (а. с. 5).

Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 22 липня 2014 року було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1, прізвище позивача після розірвання шлюбу «ОСОБА_1» (а. с. 6).

З моменту народження дитина мешкає та знаходиться на повному утриманні позивача, яка сумлінно виконує свої обов'язки як матері, слідкує за здоров'ям дитини, забезпечує її потреби в духовному розвитку та забезпечує матеріально, відповідач в медичних закладах дошкільного виховання не з'являвся, розвитком та здоров'ям дитини, байдуже ставиться до дитини (а. с. 18, 19, 20, 21).

Таким чином, судом встановлено, що відповідач не піклується про здоров'я, фізичний та духовний розвиток своєї неповнолітньої дитини, про її навчання, підготовку до самостійного життя. Від цього в суду є підстави для задоволення позову.

Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» - ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце,

коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач не піклується про здоров'я, фізичний та духовний розвиток своєї неповнолітньої дитини, про її навчання, підготовку до самостійного життя. Від цього в суду є підстави для задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 статті 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Згідно зі ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи майновий стан відповідача та необхідність стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на користь позивача на утримання дитини обґрунтованими.

Відповідач ОСОБА_2, на думку суду, не може позитивно впливати на виховання та становлення дитини, оскільки не спілкується з дитиною, зв'язків не підтримує, не цікавиться її вихованням, станом здоров'я та розвитком.

Суд вважає, що зазначені дії відповідача свідчать про його байдуже ставлення як до судового розгляду, так і до долі дітей, про що також свідчить неприбуття відповідача в судове засідання та це є додатковою обставиною, що враховується судом при ухваленні рішення про позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст. 60, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, ч. 2 ст. 150, ч. 2 ст. 157, п. 2 ч. 1 ст. 164, 166, 182 СК України, п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, батьківських прав відносно доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 року (іпн. НОМЕР_1), аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів , але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на користь дітей до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню

Копію цього рішення, після набрання ним законної сили, направити до Приморського відділу ДРАЦС РС Маріупольського МУЮ в Донецькій області.

Копію судового рішення направити відповідачу. Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Приморський районний суд м. Маріуполя шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: Пантелєєв Д. Г.