АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий в І інстанції: Радченко Г.А. Єдиний унікальний номер справи: 667/1849/15-ц
Доповідач: Борко А.Л. Справа №22-ц/791/1247/2016 У Х В А Л А
21 липня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:
Головуючого Борка А.Л.
Суддів: Бугрика В.В.
Секретар Кутузова А.В.
Прокурор Покиньчереда В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3, апеляційною скаргою ОСОБА_4, апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 15 березня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_6 до ОСОБА_4, приватного нотаріуса Херсонського нотаріального округу ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Реєстраційна служба Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні, Служба у справах дітей виконкому Комсомольського району в м. Херсоні про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право на спадщину, виключення відомостей щодо власника спірного майна з реєстру прав власності на нерухоме майно та визнання права власності на частину квартири,
В С Т А Н О В И Л А:
У березні 2015 року ОСОБА_2 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_6 звернулась у суд із позовом до ОСОБА_4, приватного нотаріуса Херсонського нотаріального округу ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Реєстраційна служба Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні, Служба у справах дітей виконкому Комсомольського району в м. Херсоні про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право на спадщину, виключення відомостей щодо власника спірного майна з реєстру прав власності на нерухоме майно та визнання права власності на частину квартири, зазначаючи,що з 2004 року ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (брат відповідача ОСОБА_4І.) перебували у цивільному шлюбі, проживаючи разом у її квартирі № 146, вул. Фонтанна, 23, корп. 1 у м. Херсоні. Від цивільного шлюбу у них народилася донька - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1
29.01.2010 року між нею та ОСОБА_4 був офіційно зареєстрований шлюб. З листопада 2011 року шлюбні відносини між ними припинилися, у зв'язку з чим ОСОБА_4 переїхав проживати в свою квартиру ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Внаслідок приватизації житла кожному з них належало право власності на 1/3 зазначеної квартири. 26.06.2014 року ОСОБА_8 померла, у зв'язку з чим відкрилася спадщина, до якої входило право власності на 1/3 квартири. 07.08.2014 року помер ОСОБА_9 Внаслідок смерті ОСОБА_9, враховуючи прийняття ним спадщини після смерті дружини, відкрилася спадщина на 4/9 квартири, яку прийняли відповідач ОСОБА_4 та брат відповідача ОСОБА_4, як спадкоємці першої черги. Таким чином, після смерті батьків її колишньому чоловіку належало право на спадщину на 3/9 квартири, а крім цього право власності на 1/3 цієї квартири. 10.11.2014 року ОСОБА_4І .помер. Спадкову справу у зв'язку з його смертю за заявою відповідача ОСОБА_4І було заведено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5 30 січня 2015 року вона звернулася до нотаріуса ОСОБА_5 з письмовими заявами, оформленими як від власного імені, так і від імені доньки про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4І Отримання приватним нотаріусом ОСОБА_5 30.03.2015 року цих нотаріально посвідчених заяв підтверджується накладною № 061010. Отже, враховуючи дні відкриття спадщини, право на видачу свідоцтв про право на спадщину виникає у нотаріуса лише: з 27.12.2014 року - щодо спадщини, відкритої у зв'язку зі смертю ОСОБА_8; з 08.02.2015 року - щодо спадщини, відкритої у зв'язку зі смертю ОСОБА_9; з 11.05.2015 року - щодо спадщини, відкритої у зв'язку зі смертю ОСОБА_4 Проте, як їй стало відомо, всупереч зазначеним вимогам нотаріус ОСОБА_5 до спливу встановленого законом строку, а саме 29.10.2014 року видала на ім'я відповідача ОСОБА_4 три свідоцтва про право на спадщину: серії НАЕ № 112288 за реєстровим № 1166; серії НЕА №112289 за реєстровим № 1169 та серії НЕА №112290 за реєстровим № 1172. Позивачка вважала, що можливе визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину буде підставою для скасування проведеної на його підставі державної реєстрації права власності спадкодавця на спадкове майно, а тому, для забезпечення захисту прав та законних інтересів ОСОБА_10, просить вирішити питання про виключення відомостей щодо ОСОБА_4, як власника спірного майна з реєстру прав власності на нерухоме майно.
У звязку із наведеним вище, просить визнати незаконним та скасувати нотаріальні дії,вчинені приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5 з видачі ОСОБА_4 29.10.2014 року свідоцтва про право на спадщину за законом серії НЕА № 112288 за реєстровим № 1166; свідоцтва про право на спадщину за законом серії НЕА № 112289 за реєстровим №1169 та свідоцтва про право на спадщину за законом серії НЕА № 112290 за реєстровим №1172; визнати недійсними, видані 29.10.2014 року на ім'я ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину за законом серії НЕА № 112288 за реєстровим № 1166; свідоцтва про право на спадщину за законом серії НЕА № 112289 за реєстровим № 1169 та свідоцтва про право на спадщину за законом серії НЕА № 112290 за реєстровим № 1172; скасувати реєстрацію від 29.10.2014 року права власності ОСОБА_4 на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданих 29.10.2014 року серія НЕА № 112288 за реєстровим номером № 1166; серія НЕА №112289 за реєстровим номером № 1169; серія НЕА № 112290 за реєстровим номером № 1172, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстровим номером права власності 7508280.
Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 15 березня 2016 року позов ОСОБА_2 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_6, до ОСОБА_4, приватного нотаріуса Херсонського нотаріального округу ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Реєстраційна служба Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні, Служба у справах дітей виконкому Комсомольського району в м.Херсоні про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право на спадщину, виключення відомостей щодо власника спірного майна з реєстру прав власності на нерухоме майно та визнання права власності на частину квартири - задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано нотаріальні дії, вчинені приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5 з видачі ОСОБА_4 29.10.2014 року свідоцтва про право на спадщину за законом серії НЕА № 112288 за реєстровим № 1166; свідоцтва про право на спадщину за законом серії НЕА № 112289 за реєстровим №1169 та свідоцтва про право на спадщину за законом серії НЕА № 112290 за реєстровим №1172.

Визнано частково недійсними, видані 29.10.2014 року на ім'я ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину за законом серії НЕА № 112288 за реєстровим № 1166; свідоцтва про право на спадщину за законом серії НЕА № 112289 за реєстровим № 1169 та свідоцтва про право на спадщину за законом серії НЕА № 112290 за реєстровим № 1172.

Скасовано реєстрацію від 29.10.2014 року права власності ОСОБА_4 на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 29.10.2014 року серія НЕА № 112288 за реєстровим номером № 1166; серія НЕА №112289 за реєстровим номером № 1169; серія НЕА № 112290 за реєстровим номером № 1172, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстровим номером права власності 7508280.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування (спадкової трансмісії) після смерті бабусі ОСОБА_8.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування (спадкової трансмісії) після смерті дідуся ОСОБА_9.

В решті позову - відмовлено за необґрунтованістю.

Стягнено з ОСОБА_4, приватного нотаріуса Херсонського нотаріального округу ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судові витрати по оплаті судового збору по 522,81 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_6 просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про визнання за ОСОБА_6 права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування (спадкової трансмісії) після смерті батька ОСОБА_4, ухвалити нове, яким задовольнити цю вимогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Прокурор у судовому засіданні просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

На думку колегії суддів, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до зазначеного вище висновку з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується наданою суду копією свідоцтва про народження серії І-КГ № 097799 від 29.01.2010 року, ОСОБА_6 є донькою ОСОБА_11 та ОСОБА_2. 08.11.2011 року шлюб між батьками ОСОБА_6 було розірвано рішенням суду.

Відповідно до довідки Херсонського державного бюро технічної інвентаризації №6697 від 25.04.2012 рокуАДРЕСА_2, розташована за адресою: м. Херсон, вул. Гмирьова, 26 належала ОСОБА_11 та його батькам ОСОБА_8, ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності від 06.02.2007 року, виданого Фондом комунального майна м. Херсона.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 26.06.2014 року мати ОСОБА_11 ОСОБА_8 померла, у зв'язку з чим відкрилася спадщина на належну їй 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_3. Батько ОСОБА_11 - ОСОБА_9 помер 07.08.2014 року, у зв'язку з чим відкрилася спадщина на належну йому 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_3.

Так, приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5 29.10.2014 року, у зв'язку зі смертю ОСОБА_12, було заведено спадкову справу №20/2014, на підставі заяви ОСОБА_11 про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_12 та на підставі заяви ОСОБА_4 про прийняття всієї спадщини за законом після померлої матері ОСОБА_12

29.10.2014 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5 до спадкової справи №20/2014 було долучено заяву від ОСОБА_11 про те, що він підтверджує відмову від спадщини після померлої ОСОБА_12 і просить видати достроково свідоцтво про право на спадщину за законом єдиному спадкоємцю за законом, сину померлої - ОСОБА_4, на спадкове майно, яке складається з права на 1/3 частину квартири № 59 у м. Херсон, вул. Гмирьова, 26.

Як вбачається із матеріалів справи, до спадкової справи №20/2014 приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5 було долучено заяву від ОСОБА_4 про те, що він підтверджує прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_12 і просить видати достроково, йому як єдиному спадкоємцю за законом свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з права на 1/3 частину квартири № 59 у м. Херсон, вул. Гмирьова, 26.

На підставі вищевикладених заяв приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5 було прийнято рішення про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом по спадковій справі № 20/2014 до майна померлої 26.06.2014 року ОСОБА_12 на ім'я ОСОБА_4. Тому 29.10.2014 року відповідачу ОСОБА_4 було видане свідоцтво про право на спадщину НАЕ 112288 (а.с.117 т.1).

У зв'язку зі смертю ОСОБА_9, приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5 29.10.2014 року було заведено спадкову справу №21/2014 на підставі заяви ОСОБА_11 про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_9 та на підставі заяви ОСОБА_4 про прийняття всієї спадщини за законом після померлого батька ОСОБА_9

29.10.2014 року, приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5 до спадкової справи №21/2014 було долучено заяву від ОСОБА_11 про те, що він підтверджує відмову від спадщини після померлого ОСОБА_9 і просить видати достроково свідоцтво про право на спадщину за законом єдиному спадкоємцю за законом, сину померлого - ОСОБА_4, на спадкове майно, яке складається з права на 1/3 частину квартири № 59 у м. Херсон, вул. Гмирьова, 26.

Як вбачається із матеріалів справи, приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5 до спадкової справи №21/2014 було долучено заяву від ОСОБА_4 про те, що він підтверджує прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_9 і просить видати достроково, йому як єдиному спадкоємцю за законом свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з права на 1/3 частину квартири № 59 у м. Херсон, вул. Гмирьова, 26.

29.10.2014 року на підставі вищевикладених заяв приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5 було прийнято рішення про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом по спадковій справі № 21/2014 до майна померлого 07.08.2014 року ОСОБА_9 на ім'я ОСОБА_4 та відповідачу ОСОБА_4 були видані свідоцтва про право на спадщину НАЕ 112289 та НАЕ 112290 (а.с.119, 121 т. 1).

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що вказані свідоцтва про право на спадщину були видані відповідачу ОСОБА_4 з порушенням шестимісячного строку, встановленого ст. 1298 ЦК України та п. 4.9. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки, враховуючи дні відкриття спадщини, право на в видачу свідоцтв у нотаріуса виникало лише з 27.12.2014 року - щодо спадщини, відкритої у зв'язку зі смертю ОСОБА_12 та з 08.02.2015 року - щодо спадщини, відкритої у зв'язку зі смертю ОСОБА_9

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України (постанова від 06.06.2012 року у справі № 6-32ц12) згідно до статті 1301 ЦК України, якщо свідоцтво про право на спадщину на частку неповнолітнього спадкоємця було видано іншим особам, то судовий захист їх прав може здійснюватися шляхом визнання таких свідоцтв про право на спадщину частково (або повністю) недійсними та визнання за ними права на відповідну частину спадкового майна.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, зазначені вище обставини є підставою для визнання незаконними та скасування нотаріальних дій, вчинених приватним нотаріусом ОСОБА_5 з видачі ОСОБА_4 свідоцтв про право на спадщину, що відкрилася після смерті його батьків, визнання частково недійсними вказаних свідоцтв та скасування реєстрації права власності ОСОБА_4 на 2/3 частини спірної квартири на підставі вказаних свідоцтв.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що спірні свідоцтва про право на спадщину мають бути визнані недійсними саме частково,оскільки хоч вони і видані з порушенням встановленого законом строку та без урахування частки у спадщині неповнолітньої ОСОБА_6, однак судом першої інстанції встановлено право відповідача ОСОБА_11 на спадщину, яка дійсно йому належить, однак його частка має бути перерахована.

Також, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про визнання за ОСОБА_6 права власності на частини спірної квартири після смерті її бабусі та дідуся підлягають задоволенню з огляду на наступне.

10.11.2014 року ОСОБА_11 помер, а внаслідок його смерті відкрилася спадщина та єдиним спадкоємцем першої черги за законом після його смерті стала його донька ОСОБА_6

Відповідно до ст.1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. До закінчення строку на прийняття спадщини нотаріус може видати спадкоємцеві дозвіл на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), якщо це викликано обставинами, що мають істотне значення.

Як передбачається статтею 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України.

Виходячи з положень п.4.9. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Мінюсті України 22.02.2012 року за № 282/20595: свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею1276 ЦК України, - не раніше зазначених у цих статтях строків.

Статтею 1301 ЦК України передбачено,що судовий порядок визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видано, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Як зазначено у ч.6 ст.1273 ЦК, відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Згідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця),до інших осіб спадкоємців.

Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, на момент відкриття спадщини ОСОБА_11 мав право на відкликання заяв про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті своїх батьків - ОСОБА_8 та ОСОБА_9

З огляду на вище вказане, суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України за загальним правилом малолітня особа вважається такою, що прийняла спадщину у день смерті спадкодавця, незалежно від дати подання нотаріусу відповідної заяви.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що право відкликання заяв про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перейшло від померлого до його неповнолітньої доньки в порядку спадкування. Однак, реалізувати вказане право остання не змогла у зв'язку із тим, що ще до смерті її батька, нотаріусом, з порушенням встановлених законом строків, були видані свідоцтва про прийняття спадщини на ім'я відповідача ОСОБА_4 Разом з тим, мати неповнолітньої ОСОБА_6 30.01.2015 року звернулася до нотаріуса від імені доньки з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_11, в тому числі і в порядку спадкової трансмісії.

Як вбачається із ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частини спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. У звязку із наведеним, в порядку спадкової трансмісії ОСОБА_6 прийняла спадщину після ОСОБА_8 та ОСОБА_9.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, розмір часток ОСОБА_6 та відповідача ОСОБА_4 у спадщині, відповідно до положень ч. 1 ст. 1278 ЦК України, є рівними, а отже за ОСОБА_6 має бути визнано право власності на 1/6 частину спірної квартири в порядку спадкування після смерті бабусі та на 1/6 частини вказаної квартири в порядку спадкування після смерті дідуся.

Також судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що 29.10.2014 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5 було посвідчено договір дарування 1/3 частини квартири № 59 у м. Херсон, вул. Гмирьова, 26 (т. 1 а.с. 124-125), згідно якого ОСОБА_11 подарував, а ОСОБА_4 прийняв в дар вказану частину квартири. ОСОБА_11 10.11.2014 року помер.

30.01.2015 року ОСОБА_2 від імені свої малолітньої доньки було подано заяву про прийняття спадщини, яка відкрилася у зв'язку зі смертю ОСОБА_11 (а.с.127).

На думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що питання щодо нікчемності договору дарування у зв'язку із ненаданням дозволу на його укладення органів опіки та піклування, та визнання за неповнолітньою права власності на 1/3 частину квартири в порядку спадкування за законом не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно приписів ст. 29 ЦК України місце проживання дитини визначається за місцем проживання батьків.

Виходячи із положень п.1 ч.2 ст.177 СК України батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки і піклування поміж іншого вчиняти такі правочини щодо майнових прав, як укладення договорів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, у тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири.

Відповідно до ч.3 ст.17 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки або особи, що їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Частиною 4 ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» передбачено, що для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Згідно до п.п.1.9, 1.10 гл.2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, з метою перевірки відсутності прав малолітніх та неповнолітніх дітей, недієздатних чи обмежено дієздатних осіб на користування відчужуваними житловим будинком, квартирою, кімнатою або їх частиною нотаріус вимагає подання йому довідки про склад сім'ї житлово-експлуатаційної організації, квартального комітету або іншого уповноваженого органу з питань реєстрації місця проживання. У разі виявлення з поданих відчужувачем документів, що право власності або право користування відчужуваним житловим будинком, квартирою, кімнатою або їх частиною мають малолітні чи неповнолітні діти або недієздатні чи обмежено дієздатні особи, нотаріус повинен витребувати у відчужувача дозвіл органу опіки та піклування на вчинення такого правочину у формі витягу з рішення відповідної районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації, відповідного виконавчого органу міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України (постанова від 01.07.2015 року у справі № 6-396цс15) згідно до ч. 4 ст. 12 вищезазначеного Закону, держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, прийшов до обґрунтованого висновку, що виходячи із положень вказаних вище норм законів, відсутності попередньої згоди органу опіки та піклування на здійснення будь-якого правочину стосовно нерухомого майна, право власності або право користування яким мають діти, є підставою для визнання такого правочину недійсним. Відсутність реєстрації дитини не є підставою для відмови у позові.

Так, враховуючи зазначені вище правової позиції ВСУ від 01.07.2015 року, право дитини на житло пов'язане не лише з реєстрацією у такому житлі, а й з користуванням ним без реєстрації. Ці обставини судом першої інстанції досліджувалися у судових засіданнях. Так, згідно пояснень самої позивачки після розірвання шлюбу у дитини з батьком залишилися добрі стосунки, вони спілкувалися та ОСОБА_11 приходив до дитини у гості. Допитаний в судовому у якості свідка ОСОБА_4 пояснив, що неповнолітня донька його брата ніколи не проживала у спірній квартирі, а коли його брат та позивачка перебували у шлюбі, вони мешкали у матері ОСОБА_2, де брат відповідача для дитини зробив ремонт та облаштував все необхідне. ОСОБА_7 перед смертю проживав у квартирі по вул. Вазова, звідки його і госпіталізували. Він брав доньку на вихідні, проте, пізніше позивачка перестала відпускати доньку саму та ходила до колишнього чоловіка разом із нею.

Згідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На думку колегії суддів, суду першої інстанції не надано допустимих та належних доказів того, що неповнолітня ОСОБА_7 користувалася спірним житлом, а отже і не встановлено порушення її прав при його відчуженні.

Таким чином суд першої інстанції з підстав передбачених законом прийшов до висновку, що виходячи із вказаних вище обставин, спірний договір дарування є дійсним,підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання за її донькою права власності на 1/3 частини квартири № 59 у м. Херсон, вул. Гмирьова, 26 у порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_7, немає.

Згідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення,суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково,судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позову позивачкою було сплачено судовий збір за заявлені нею вимоги немайнового характеру у розмірі 243,60 грн., що підтверджується відповідною квитанцією,яка знаходиться в матеріалах справи. При збільшенні позовних вимог, які містили майновий характер, позивачка сплатила судовий збір в сумі 1604,04 грн. Доказів понесення судових витрат відповідачами не надано.

На думку колегії суддів,судом першої інстанції судові витрати стягнуто відповідно з вимогами ст.88 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, свідоцтво про право на спадщину за законом серії НЕА № 112288 за реєстровим № 1166; свідоцтво про право на спадщину за законом серії НЕА № 112289 за реєстровим №1169 та свідоцтво про право на спадщину за законом серії НЕА № 112290 за реєстровим №1172 судом першої інстанції в рішенні суду зазначені неточно, а саме серія вищевказаних документів зазначена з опискою помилково «НЕА» замість «НАЕ».

На думку колегії суддів, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Допущена судом першої інстанції описка в мотивувальній та резолютивній частині щодо помилкового зазначення серії свідоцтв про право на спадщину за законом «НЕА» замість «НАЕ» може бути виправлена судом першої інстанції в порядку передбаченому ст.219 ЦПК України та не є підставою для скасування чи зміни рішення суду.

Таким чином, суд першої інстанції з достатньою повнотою зясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційних скарг, щодо невідповідності висновків суду обставинам справи, до уваги не приймаються як такі, що не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами і такі, що висновки суду не спростовують, а тому підлягають відхиленню.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_2 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України,колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 15 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий А.Л. Борко

Судді: В.В. Бугрик

ОСОБА_1