АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 22-ц/796/2431/2016 головуючий у 1-й інстанції: Осаулов А.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Шахової О.В., Поливач Л.Д.

при секретарі: Бугай О.О.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства "Адміністрація морських портів України", треті особи: Міністерство інфраструктури України, Первинна профспілкова організація державного підприємства "Адміністрація морських портів України", про стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за апеляційними скаргами ОСОБА_1; державного підприємства "Адміністрація морських портів України" на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона працювала на посаді провідного юрисконсульту відділу договірної роботи служби з організації закупівель та здійснення договірної роботи в ДП "Адміністрація морських портів України". 1 квітня 2015 року відповідачем був виданий наказ № 105-к 3-2 "Про припинення трудового договору", згідно з яким її було звільнено з роботи з 6 квітня 2015 року, на підставі за п. 6 ст. 36 КЗпП України. При ознайомленні з розрахунком сум при звільнені, позивачкою було виявлено, що із її заробітної плати незаконно утримано за січень 2015 року 618 грн. 95 коп. та щомісячну премію за лютий у розмірі 317 грн. 30 коп., у зв'язку з чим звернулася до суду за захистом своїх порушених прав до суду. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 12 червня 2015 року її позов було частково задоволено та вирішено стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у розмірі 936 грн 25 коп., з яких: кошти з окладу за січень 2015 року - 618 грн. 95 коп., премія за лютий 2015 року - 317 грн. 70 коп., а також середній заробіток за час затримки розрахунку пропорційно до вказаної суми з 07 квітня до 12 червня 2015 року включно у розмірі 27233 грн. 80 коп.

Посилаючись на те, що лише 20 жовтня 2015 року відповідачем було частково виконане вищезазначене рішення суду, а саме сплачено на її картковий рахунок суму коштів у розмірі 22067 грн. 12 коп., позивач просила суд стягнути з ДП "Адміністрація морських портів України" середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12 червня 2015 року по 20 жовтня 2015 року в сумі 108329 грн. 52 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 10 грудня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ДП "Адміністрація морських портів України" на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26 вересня 2015 року по 20 жовтня 2015 року включно в сумі 19790 грн. 97 коп. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26 вересня 2015 року по 20 жовтня 2015 року в розмірі 19790 грн. 97 коп. скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з відповідача на її користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12 червня 2015 року по 3 грудня 2015 року в розмірі 133328 грн. 64 коп. Скаржник зазначає, що суд першої припустився помилки щодо кількості днів прострочення (за період з 26 вересня 2015 року по 20 жовтня 2015 року), оскільки рішення Шевченківського районного суду міста Києва, яким було підтверджено факт незаконності утримання грошових коштів з належних їй при звільненні сум, було прийнято 12 червня 2015 року, а остаточно виконане відповідачем лише 3 грудня 2015 року, так і щодо розміру середньоденного заробітку позивача, який становить 1041 грн. 63 коп., що підтверджується матеріалами справи. Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12 червня 2015 року по 3 грудня 2015 року становить 133328 грн. 64 коп. (1041 грн. 63 коп. * 128 робочих днів).

Крім того, у поданій апеляційній скарзі ДП "Адміністрація морських портів України", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Скаржник зазначає, що ними було повністю виконане рішення Шевченківського районного суду від 12 червня 2015 року та сплачено на картковий рахунок позивача грошові кошти в розмірі 27233 грн. 80 грн., а тому підстави для стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відсутні; крім того, позивач помилково виходив із того, що суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні необхідно вираховувати виходячи з розміру середньоденного заробітку в сумі 1041 грн. 63 коп., у той час як рішенням суду про стягнення середнього заробітку було встановлено, що спір між сторонами виник саме внаслідок недоплати позивачу коштів з окладу за січень 2015 року в розмірі 618 грн. 95 коп.

ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції підтримала подану нею апеляційну скаргу з наведених в ній підстав, а проти задоволення апеляційної скарги ДП "Адміністрація морських портів України" заперечувала.

Представник ДП "Адміністрація морських портів України" - Сидоренко Д.О. підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та заперечувала проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в цих межах, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ДП "Адміністрація морських портів України" не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_1 працювала на посаді провідного юрисконсульту відділу договірної роботи служби з організації закупівель та здійснення договірної роботи в ДП "Адміністрація морських портів України". 1 квітня 2015 року відповідачем був виданий наказ № 105-к 3-2 "Про припинення трудового договору", згідно з яким її було звільнено з роботи з 6 квітня 2015 року, на підставі за п. 6 ст. 36 КЗпП України.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 12 червня 2015 року позов ОСОБА_1 до ДП "Адміністрація морських портів України", треті особи: Міністерство інфраструктури України, Первинна профспілкова організація ДП "Адміністрація морських портів України", про стягнення грошових коштів, утриманих із заробітної плати, стягнення | середнього заробітку за час затримки розрахунку задоволено частково. Стягнуто з ДП "Адміністрація морських портів України" на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 936 грн. 25 коп., з яких: кошти з окладу за січень 2015 року - 618 грн. 95 коп., премія за лютий 2015 року - 317 грн. 70 коп., а також середній заробіток за час затримки розрахунку пропорційно до вказаної суми з 7 квітня 2015 року до 12 червня 2015 року включно в розмірі 27233 грн. 80 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат (а. с. 6-10).

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 23 вересня 2015 року апеляційну скаргу ДП "Адміністрація морських портів України" відхилено, рішення Шевченківського районного суду від 12 червня 2015 року залишено без змін (а. с.11-14).

Постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 2 листопада 2015 року відкрито виконавче провадження ВП № 49188045 з примусового виконання виконавчого листа № 761/11058/15-ц, виданого 16 серпня 2008 року Шевченківським районним судом міста Києва (а. с. 35-36).

З матеріалів справи також вбачається, що 19 жовтня 2015 року відповідачем було частково виконане вищезазначене рішення суду, а саме сплачено на картковий рахунок позивача суму коштів у розмірі 22047 грн. 82 коп., що підтверджується випискою по картковому рахунку за період 19.10.2015-20.10.2015 року та платіжним дорученням №3479 від 19 жовтня 2015 року (а. с. 15; 39).

У подальшому, 3 грудня 2015 року ДП "Адміністрація морських портів України" було додатково сплачено на картковий рахунок позивача суму коштів у розмірі 6122 грн. 23 коп., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями № 3996 та № 3995 від 3 грудня 2015 року (а. с. 81; 82).

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За результатами розгляду справи суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем на день виникнення обов'язку по сплаті коштів позивачу не було виплачено кошти в повному обсязі та не доведено відсутність його вини у невиплаті таких коштів, а тому суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача суми середнього заробітку за час затримки у виплаті вказаної суми заробітної плати. При цьому, приймаючи до уваги встановлений Шевченківським районним судом міста Києва у рішенні від 12 червня 2015 року розмір середнього заробітку в сумі 1041 грн. 63 коп., суд першої інстанції визначив період затримки розрахунку при звільненні з 26 вересня 2015 року по 20 жовтня 2015 року, та прийшов до висновків про обґрунтованість позовних вимог в частині середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 19790 грн. 97 коп..

Проте з таким висновком суду повністю погодитися не можна.

Закон України "Про виконавче провадження" визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Цим Законом урегульовано лише правовідносини, що виникають у процесі виконання судових рішень.

Відповідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Згідно із ч. ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

За змістом ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень ст. 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз'яснив, що за ст. 47 Кодексу роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст. 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, що викладені в Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Таким чином, невиконання рішення суду про стягнення на користь звільненого працівника недоплаченої заробітної плати є підставою для покладення на власника або уповноважений ним орган відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, за весь період невиплати цієї заробітної плати, оскільки вимоги звільненого працівника щодо її виплати є трудовим спором і регулюються нормами трудового права.

Аналогічна правова позиція викладена в постановіВерховного Суду України у справі № 6-159цс13 від 22 січня 2014 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції.

Згідно правової позиції викладеної у постанові ВерховногоСуду України від 29 січня 2014 року у справі № 6-144цс14, після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Таким чином, дійшовши правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з ДП «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 середньогозаробітку за час затримки розрахунку при звільненні у зв'язку з невиконання рішення суду, суд першої інстанції не прийняв до уваги те, що середній заробіток у зв'язку з несвоєчасним розрахунком, передбачений ст. 117 КЗпП України, стягується саме з моменту порушеного права по день фактичного розрахунку та помилково визначив зазначений період з наступного робочого дня після набрання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 червня 2015 року суду законної сили, а саме з 26 вересня 2015 року.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 до ДП «Адміністрація морських портів України» про стягнення середнього заробіткуза час затримки розрахунку при звільненні за період з 12 червня 2015 року по 20 жовтня 2015 року.

Визначаючи розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню на користь ОСОБА_1, суд враховує вимоги абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок), згідно з яким у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

За п. 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Згідно із довідкою, наданою ДП "Адміністрація морських портів України", середньоденний заробіток ОСОБА_1 з урахуванням усіх виплат складає 1041 грн. 63 коп.

Згідно розрахунку норм тривалості робочого часу на 2015 рік, що міститься в листі Міністерства праці та соціальної політики України "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік" від 09.09.2014 року №10196/0/14-14/13 за період з 12 червня 2015 року по 20 жовтня 2015 року було 104 робочих дні.

Таким чином у відповідності до ст.117 КЗпП України та п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, сума середнього заробітку за час затримки виплати всіх належних при звільненні сум за період з 12 червня 2015 року по 20 жовтня 2015 року становить 108329 грн. 52 коп. (1041 грн. 63 коп * 104).

Отже, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка підлягає стягненню з ДП "Адміністрація морських портів України" на користь позивача становить 108329 грн. 52 коп.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що остаточний розрахунок на виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 червня 2015 року був проведений ДП «Адміністрація морських портів України» лише 3 грудня 2015 року, а тому є підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 12 червня 2015 року по 3 грудня 2015 року, підлягають відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за вказаний період у суді першої інстанції позивачем заявлені не були.

Доводи ДП «Адміністрація морських портів України» щодо неможливості покладення відповідальності за невиконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 червня 2015 року про стягнення грошових коштів, утриманих із заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку на користь ОСОБА_1, оскільки зазначене рішення було виконано підприємством до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, не узгоджується з вимогами ст.ст. 116, 117 КЗпП Україн та позиціями Верховного суду України, а тому також підлягають відхиленню.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом ухвалено рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 через неправильне застосування норм матеріального права, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду й ухвалення нового рішення про задоволення позову, стягнення з ДП "Адміністрація морських портів України" на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 108329 грн. 52 коп.

Ураховуючи викладене, апеляційна скарга ДП "Адміністрація морських портів України" задоволенню не підлягає, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу державного підприємства "Адміністрація морських портів України" відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 грудня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до державного підприємства "Адміністрація морських портів України" про стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити.

Стягнути з державного підприємства "Адміністрація морських портів України" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 108329 грн. 52 коп.

Стягнути з державного підприємства "Адміністрація морських портів України" на користь держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 2274 грн. 90 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: О.В. Шахова

Л.Д.Поливач