Справа № 369/337/16-ц
Провадження № 2-о/369/41/16
РІШЕННЯ

Іменем України

21.03.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Кондратенко М.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Київській області, про оголошення фізичної особи померлою,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась із заявою про оголошення фізичної особи померлою, заінтересовані особи: ОСОБА_2, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Київській області, посилаючись на те, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживав у Кіровському районі м. Донецька по вул. Михайлівській, 6. 27 листопада 2014 року він був взятий на облік Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради як особу, переміщену з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

02 жовтня 2015 року ОСОБА_4 зі своєю дружиною ОСОБА_3 поїхав до м. Донецька.

11 грудня 2015 року ОСОБА_4 помер в своєму будинку за адресою: м. Донецьк, вул. Михайлівська, 6, що підтверджується довідкою про причину смерті, виданою Центром первинної медико-санітарної допомоги № 6 м. донецька.

Після смерті ОСОБА_4 заявник зі своїм чоловіком ОСОБА_2 звернулася у Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси з метою оформлення свідоцтва про смерть. Проте, в оформленні заяви їм було відмовлено з причин, що медична довідка про причину смерті видана Донецькою Народною Республікою. Жодний державний орган не бере до уваги вищезазначену довідку, за результатами чого останні не можуть належним чином оформити документи про смерть.

Оголошення ОСОБА_4 померлим необхідне для оформлення свідоцтва по смерть, оформлення спадщини, та отримання похоронних коштів.

Враховуючи викладене, заявник ОСОБА_1 з посиланням на вимоги ст. ст. 3, 246-250 ЦПК України, ст. ст. 46, 47 ЦК України, просила суд оголосити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Н.-Миколаївка, Н.-Архангельського району Кіровоградської області, померлим, і день смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, вважати 11 грудня 2015 року.

У судовому засіданні судом ухвалено залучити в якості заінтересованої особи ОСОБА_3.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 заяву підтримав і просив її задовольнити.

У судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_2 заяву підтримав і просив її задовольнити.

У судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_3 заяву підтримала і просила її задовольнити.

У судове засідання представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи заінтересована особа повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 16 листопада 1963 року ОСОБА_4 і ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, виданого повторно Відділом РАЦС Сонячногірського району Московської області 15 жовтня 1999 року серії І-ИК № 515477.

Як зазначала заявник ОСОБА_1 у поданій заяві, 11 грудня 2015 року ОСОБА_4 помер в своєму будинку за адресою: м. Донецьк, вул. Михайлівська, 6, що підтверджується довідкою про причину смерті, виданою Центром первинної медико-санітарної допомоги № 6 м. Донецька.

Також як вказувала заявник ОСОБА_1, після смерті ОСОБА_4 вона зі своїм чоловіком ОСОБА_2 звернулась у Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси з метою оформлення свідоцтва про смерть, проте в оформленні заяви було відмовлено з причин, що медична довідка про причину смерті видана Донецькою Народною Республікою. Однак, в обгрунтування вказаних доводів у заяві заявник ОСОБА_1 не надала належних доказів щодо звернення до відповідних державних органів з вказаного питання.

В судовому засіданні встановлено, що заявник ОСОБА_1 і заінтересована особа ОСОБА_2 з 19 серпня 1989 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії У-НО № 416250.

В своїй заяві заявник ОСОБА_1 просила з посиланням на вимоги ст. ст. 246-250 ЦК України оголосити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Н.-Миколаївка, Н.-Архангельського району Кіровоградської області померлим і днем його смерті вважати 11 грудня 2015 року.

Відповідно до вимог ст. 234 ЦПК України окреме провадження-це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно вимог ст. 246 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Згідно вимог ст. 46 ЦК України, на яку також посилається заявник у своїй заяві, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку,-протягом шести місяців. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв»язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв»язку з воєнними діями, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до вимог ст. 47 ЦК України, на яку також посилається заявник у заяві, правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п»яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв»язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.

Згідно вимог ст. 48 ЦК України якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з»явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, в тому числі, судовий захист цивільного права та інтересу.

Суд вважає, що заявник невірно обрав спосіб захисту шляхом звернення до суду з відповідною заявою з посиланням на вимоги ст. ст. 246-250 ЦПК України, ст. ст. 46, 47 ЦК України. А саме в поданій заяві ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою і в судовому засіданні представник заявника та заінтересовані особи стверджували, що ОСОБА_4 дійсно помер у своєму будинку за адресою: м. Донецьк, вул. Михайлівська, 6 і підтверджували свої доводи довідкою про причину смерті, виданою Центром первинної медико-санітарної допомоги № 6 м. Донецька, від 11 грудня 2015 року, в якій причиною смерті вказано атеросклеротична хвороба серця з гіпертонічною хворобою.

В зв»язку з цим слід зазначити, що загальною підставою для вирішення питання про оголошення фізичної особи померлою є її відсутність у місці її постійного проживання відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Спеціальними строками, які враховуються при розгляді справ про оголошення фізичної особи померлою, в окремих випадках, є шість місяців та два роки. Строк тривалістю у два роки встановлюється для фізичних осіб, які пропали безвісти у зв»язку із воєнними діями.

Оголошення фізичної особи померлою грунтується на припущенні факту її смерті. Заявнику ж і заінтересованим особам в даному випадку, як вони зазначили, відомо, що ОСОБА_4 дійсно помер.

Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави для оголошення ОСОБА_4 померлим і вважати днем його смерті 11 грудня 2015 року.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою.

В поданій заяві заявник ОСОБА_1, яка є дружиною заінтересованої особи ОСОБА_2, зазначала, що оголошення ОСОБА_4 померлим необхідне для оформлення свідоцтва про смерть, оформлення спадщини та отримання похоронних коштів. Однак, у судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 пояснила, що сама заявниця ОСОБА_1 не буде звертатися до нотаріальної контори за оформленням спадщини після смерті ОСОБА_4.

З огляду на викладене, суд зазначає, що правом на звернення до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою наділені особи, які мають перш за все матеріально-правову заінтересованість у справі. Це можуть бути, зокрема, можливі спадкоємці такої особи, кредитори та інші особи, з якими вона перебуває у певних правовідносинах.

Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Заявником ОСОБА_1 не доведено і не надано суду доказів, в чому порушені її права у звязку із зверненням до суду з даною заявою про оголошення фізичної особи померлою.

Враховуючи викладене, у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 3, 15, 16, 46-48 ЦК України, ст. ст. 3, 60, 209, 212-215, 218, 234, 235, 246, 247 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Київській області, про оголошення фізичної особи померлою відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Л.М. Ковальчук