пр.№2/756/1811/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2016 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Луценко О.М.,

при секретарі - Бублієві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ « Універсал Банк», третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_2 про припинення договору поруки,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ПАТ « Універсал Банк», третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_2 про припинення договору поруки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.11.2007року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» найменування юридичної особи ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 004-2900/756-0430, відповідно до якого остання отримала грошові кошти у тимчасове платне користування в сумі 300 000,00 швейцарських франків, з терміном погашення кредиту до 01.11.2029 року та процентною ставкою 9,95 % річних. В забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором, 08.11.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір поруки № 004-2900/756-0430-Р/1. Згідно ст..554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову(субсидіарну) відповідальність поручителя. У відповідності до умов договору поруки № 004-2900/756-0430-Р/1 поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Згідно п.42 договору поруки договір діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором боржником чи поручителем. Вважає, що кредитодавець, в порушення вимог чинного законодавства України, не скористався наданим йому цивільним законодавством правом на звернення до суду для стягнення заборгованості за кредитом, та процентів за користування в примусовому порядку. Таким чином п.4 ст.559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання обов'язкового зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У зв'язку з тим, що термін основного зобов'язання та процентів за користування кредитними коштами настав у вересні 2008року, а банк скористався своїм правом на звернення до суду для стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя в серпні 2009 року, тобто з пропущенням терміну встановлений п.4ст.559 ЦК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а договір поруки № 004-2900/756-0430-Р/1 від 08.11.2007року припиненим.

До судового засідання представник позивача надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, оскільки позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким позов задовольнити.

До судового засідання представник відповідача надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, проти позову заперечила, посилаючись на те, що позивач помилково вважає, що порука підлягає припиненню, адже своїм підписом в договорі поруки він засвідчив те, що йому відомо всі умови кредитного договору і він погоджується з ними. 04.09.2008року третій особі направлялася вимога про усунення порушень умов кредитного договору, однак позичальником не було вчинено жодних дій що свідчили про намір у добровільному порядку сплати заборгованості. Таким чином строк виконання основного зобов'язання настав на 31 календарний день з дати відправлення вимоги, тобто 05.10.2008року, а строк пред'явлення вимоги до поручителя закінчився 05.04.2009року. Вимога до поручителя була направлена в межах даного строку, а саме 03.12.2008року. Таким чином позовну заяву, 24.12.2008р., про стягнення солідарно заборгованості з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1було пред'явлено в межах строку позовної даності. На підставі вищевикладеного відсутні будь - які правові підстави для припинення договору поруки, та задоволення позовних вимог позивача.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

08.11.2007року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» найменування юридичної особи ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 004-2900/756-0430, відповідно до якого остання отримала грошові кошти у тимчасове платне користування в сумі 300 000,00 швейцарських франків, з терміном погашення кредиту до 01.11.2029 року та процентною ставкою 9,95 % річних.

В забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором, 08.11.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір поруки № 004-2900/756-0430-Р/1.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст..553 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 509 ЦКУ, зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Наслідки для поручителя, які виникають при порушенні боржником зобовязання забезпеченого порукою передбачені у ч.1, ч.2 ст. 554 ЦК України, а саме: 1) у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; 2) поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Ця норма є логічним продовженням правила, закріпленого у п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, за яким підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини. Законодавець встановлює достатньо чіткі правила щодо умов та підстав виникнення права у кредитора звернутися з вимогою про виконання зобовязання до поручителя, встановлюючи, зокрема у ст.15 ЦК України гарантію того, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Загальне правило припинення зобовязання передбачене ст.599 ЦК України. Так, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

04.09.2008року третій особі направлялася вимога про усунення порушень умов кредитного договору, однак позичальником не було вчинено жодних дій що свідчили про намір у добровільному порядку сплати заборгованості. Таким чином строк виконання основного зобов'язання настав на 31 календарний день з дати відправлення вимоги, тобто 05.10.2008року, а строк пред'явлення вимоги до поручителя закінчився 05.04.2009року. Вимога до поручителя була направлена в межах даного строку, а саме 03.12.2008року. Таким чином позовну заяву, 24.12.2008р., про стягнення солідарно заборгованості з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1було пред'явлено в межах строку позовної даності.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що правових підстав для задоволення позову про припинення дії договору відсутні, оскільки обраний ОСОБА_1 спосіб захисту свого права як припинення дії договору, не визначений законами України, та за таких обставин суд приходить до висновку, що правових підстав для задоволення позовних вимог немає.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ « Універсал Банк», третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_2 про припинення договору поруки - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано Апеляційному суду м. Києва, через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів, з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів після отримання копії рішення стороною, яка не була присутня при його оголошені.

Суддя: О.М. Луценко