Справа № 401/2348/12
ПОВТОРНЕ ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
26.09.2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого Якименко Л.Г.
при секретарі Лавріщевій Г.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Вимоги до відповідача ОСОБА_1 були забезпечені шляхом укладання з ОСОБА_2 договору поруки №SR-300/243/2008 від 02.06.2008 року, у зв'язку з чим вони є солідарними відповідачами за пред'явленим до стягнення боргом.
Також вимоги до відповідача ОСОБА_1 були забезпечені шляхом укладання з ОСОБА_3 договору поруки №SR-300/243/2008/1 від 02.06.2008 року, у зв'язку з чим вони є солідарними відповідачами за пред'явленим до стягнення боргом.
Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 10.12.2010 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за договором №МL-300/243/2008 від 02.06.2008 року.
Відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконав умови кредитного договору, порушивши графік погашення кредиту і сплати процентів, у звязку з чим, станом на 26.01.2012 року прострочена заборгованість по кредиту становить 748541,73 грн..
Оскільки на кількаразові вимоги позивача відповідачі заборгованість не гасили, від виконання своїх зобов'язань ухилялись, тому заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 06.06.2013 року з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно було стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором у сумі 748541,73 грн. та 3219,00 гривень судових витрат.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 27.04.2016 року заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 06.06.2013 року було скасовано.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, якою просив суд справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти повторного заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надали письмові заперечення, в яких посилаються на роз'яснення п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до положень якої, укладений між ним і ТОВ «ОТП Факторинг Україна» договору поруки припиняються, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У зобовязаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Так, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було відомо про заборгованість по кредитному договору № МL-300/243/2008 від 02.06.2008 року, про що свідчить досудова вимога до ОСОБА_3 від 26.08.2010 року та досудова вимога до ОСОБА_2 від 26.08.2010 року. На думку відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_2, позивач вже скористався своїм правом, пред'явивши досудові вимоги щодо дострокового погашення заборгованості по договору № МL-300/243/2008 від 02.06.2008 року, а тому ТОВ «ОТП Факторинг Україна» повинен був звернутися до суду щодо стягнення заборгованості з фінансових поручителів на протязі шестимісячного терміну, а звернувся з позовом лише у січні 2012 року, тобто після спливу строків позовної давності. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення боргу з поручителів просили відмовити.
Відповідачі в судове засідання 26.09.2016 року у справі не з'явились, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили, про зміну свого місця проживання та про причини неявки суду не повідомляли, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Вимоги до відповідача ОСОБА_1 були забезпечені шляхом укладання з ОСОБА_2 договору поруки №SR-300/243/2008 від 02.06.2008 року, у зв'язку з чим вони є солідарними відповідачами за пред'явленим до стягнення боргом.
Також вимоги до відповідача ОСОБА_1 були забезпечені шляхом укладання з ОСОБА_3 договору поруки №SR-300/243/2008/1 від 02.06.2008 року, у зв'язку з чим вони є солідарними відповідачами за пред'явленим до стягнення боргом.
Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 10.12.2010 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за договором №МL-300/243/2008 від 02.06.2008 року.
У зв'язку з неналежним виконанням відповідачами умов зазначеного кредитного договору, заборгованість станом на 26.07.2016 року склала 622799,26 гривень, в тому числі:
- заборгованість за кредитом 528563,17 гривень,
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
В силу ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно із ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
За ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.
Згідно з ст. 267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.
Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Умови припинення поруки у разі спливу шестимісячного строку предявлення кредитором вимоги за основним зобовязанням, регламентуються за ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.
П.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляд цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», розяснено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.
Суд звертає увагу на те, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.
Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.
При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
У зв'язку з порушенням ОСОБА_1 умов кредитного договору щодо повернення кредиту позивач, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов кредитного договору, використав право дострокої вимоги стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором, надіславши їм письмову вимогу від 26 серпня 2010 року про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів протягом 30 календарних днів з дати одержання цієї вимоги.
Враховуючи вищенаведені норми права та заявлені відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вимоги про застосування спеціального строку позовної давності, суд вважає, що з моменту дострокового предявлення кредитором вимоги про повернення отриманих у кредит коштів - 26.08.2010 року, шестимісячний строк предявлення до поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вимоги про повернення отриманих у кредит коштів закінчився 26.02.2011 року, а з позовом банк звернувся до суду 27.02.2012 року, тому в частині позову про солідарне стягнення боргу з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суд вважає відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 526, 549, 551, 554, 611, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 64, 79, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Повторне заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.
Суддя