АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/9099/15-ц 22-ц/774/589/К/16
Справа № 212/9099/15-ц Головуючий в суді першої
Провадження 22ц/774/589/К/16 інстанції - Водопянов С.М.
Категорія № 26 (3) Доповідач - Ляховська І.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

із секретарем - Петренко К.І.,

за участю - позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі -ПАТ «Кривбасзалізорудком»), в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду, спричинену втратою професійної працездатності внаслідок професійного захворювання, у розмірі 137 800 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що впродовж тривалого часу працював у шкідливих умовах на підприємствах відповідача, внаслідок чого отримав професійне захворювання. Висновком МСЕК від 06 квітня 2015 року йому встановлено 25 % втрати професійної працездатності.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 січня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково та на його користь з ПАТ «Кривбасзалізорудком» стягнуто 15 000 грн. моральної шкоди, а також на користь держави - судовий збір у розмірі 1378 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «Кривбасзалізорудком» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, ставить під сумнів наявність у позивача моральних страждань і факт набуття ним професійного захворювання саме з вини відповідача, а не інших підприємств, на яких працював позивач. Вважає, що судом не враховано, що згідно з Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання №9 від 05 березня 2015 року особою, винною у порушенні законодавства про охорону праці, визнано ОСОБА_2, оскільки до його посадових обов'язків входило створення на шахті безпечних та здорових умов праці, а також те, що позивач почав хворіти ще з 2009 року, тобто під час роботи на ВАТ "Арселор Міттал Кривий Ріг". Крім того, вважає, що суд залишив поза увагою той факт, що позивачу встановлено втрату професійної працездатності після досягнення ним пенсійного віку, що, на думку апелянта, і стало причиною втрати працездатності позивачем.

У запереченнях на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 просить її відхилити, а рішення суду, як законне та обґрунтоване, на його думку, залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 29 серпня 1975 року по 09 серпня 2000 року працював на підприємстві відповідача на різних посадах: підземним замірником маркшейдерських та геологічних робіт, підземним гірником, підземним крипільником, підземним гірничим майстром, заступником директора шахти з охорони праці шахти "Октябрська" РУ ім. Комінтерну. З 22 червня 2001 року по 20 травня 2010 року -заступником начальника шахти ім. Артема ШУ ВАТ "Арселор Міттал Кривий Ріг",тобто впродовж тривалого часу в умовах впливу шкідливих факторів. 17 березня 2015 року звільнився за власним у зв'язку з виходом на пенсію (а.с.7-10).

У пункті 17 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання №9 від 05 березня 2015 року встановлено, що причиною отримання профзахворювання ОСОБА_2 є робота в умовах запиленості повітря робочої зони (концентрація пилу), в тому числі вміст вільного двоокису кремнію: пил з вмістом вільного двоокису кремнію з концентрацією 2,1- 4,2 мг/м3 при ГДК- 2,0 і г/м3 (а.с 11-12).

Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини від 15 січня 2015 року ОСОБА_2 встановлено діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень першої - другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.) Група "В". ЛН першого-другого ст. J44.

Висновком МСЕК від 06 квітня 2015 року позивачу первинно встановлено 25% втрати професійної працездатності з 23 березня 2015 року безстроково (а.с. 17).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_2, встановивши, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов'язків і пов'язане з виробництвом, і наявності у зв'язку з цим підстав для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним, орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як убачається з Акту розслідування від 05 березня 2015 року, причиною виникнення професійного захворювання стала запиленість повітря робочої зони, параметри якої перевищували нормативні, у зв'язку з порушення керівництвом підприємства, де працював хворий ст. 153 КЗпП України, де передбачено обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Правильно встановивши обставини справи та надавши їм вірну юридичну оцінку, суд першої інстанції обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову та вірно визначив розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ПАТ «Кривбасзалізорудком» на користь ОСОБА_2

Доводи відповідача про відсутність обов'язку підприємства відшкодовувати моральну шкоду завдану позивачу з тих підстав, що він особисто винний у втраті ним професійної працездатності, не знімають з відповідача обов'язку виконати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України "Про охорону праці" й нести відповідальність в законом встановленому порядку за їх невиконання.

До того ж, згідно з Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання №9 від 05 березня 2015 року позивач ОСОБА_2 був особою, відповідальною за охорону праці, під час роботи на посаді заступника начальника шахти ім. Артема ШУ ВАТ "Арселор Міттал Кривий Ріг",а не під час роботи на підприємстві відповідача.

Посилання ПАТ «Кривбасзалізорудком» на неврахування судом того, що позивач почав хворіти ще з 2009 року, тобто під час роботи на ВАТ "Арселор Міттал Кривий Ріг", не можуть бути взятими до уваги, оскільки факт заподіяння позивачу моральної шкоди у зв'язку з отриманими ним професійними захворюваннями встановлений висновком МСЕК від 06 квітня 2015 року. Позивач час від часу змушений проходити курс лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв'язків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

З цих же підстав спростовуються й доводи відповідача щодо втрати відповідачем професійної працездатності у зв'язку із досягнення ним пенсійного віку.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним з урахуванням роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, а також обсягом фізичних та душевних страждань позивача. При постановленні рішення суд першої інстанції врахував тяжкість фізичних і моральні страждань позивача за наслідками професійного захворювання, їх тривалість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, тривалість роботи позивача на ПАТ «Кривбасзалізрудком», конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили.

Зважаючи на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Однак, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції не дотримався норм ст. 4 Закону України «Про судовий збір», якою визначено, що за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру встановлена ставка судового збору у розмірі 0,4 мінімальної заробітної плати, отже розмір судового збору, стягнутого судом першої інстанції з ПАТ «Кривбасзалізорудком» на користь держави, необхідно зменшити з 1378,00 грн. до 487 грн. 20 коп., а в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч. 1 п. 4, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 січня 2016 року в частині визначення розміру судового збору, стягнутого з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави, змінити, зменшивши його з 1378 (однієї тисячі трьохсот семидесяти восьми) гривень до 487 (чотирьохсот восьмидесяти семи) гривень 20 копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

Л.В.Михайлів