ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2016 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Каліушко Ф.А., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом обов'язкової частки

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом обов'язкової частки.

Відповідно до п. 4 частини 2 ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 80 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна. А пунктом 9 цієї частини встановлено, що у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна.

За аналізом наведених правових норм, суддя вказує на те, що зазначення ціни позову щодо вимог майнового характеру є обов'язковою вимогою до змісту позовної заяви. Зазначаючи ціну позову, позивач повинен обґрунтувати у позовній заяві наведену ним оцінку, оскільки щодо цієї обставини застосовується загальне правило про те, що кожна особа повинна довести обставини, на які вона посилається.

При цьому вартість майна - це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості. В якості доказу вартості майна суду можуть бути подані звіт про оцінку майна, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно з визначеною у них дійсною вартістю майна, а також дійсна вартість майна може підтверджуватись висновком суб'єкта оціночної діяльності.

Як вбачається з позовної заяви, позивач звертається з позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом обов'язкової частки, зокрема на 3/8 частини квартири №77, яка розташована в м. Києві по вул. Харківське шосе, 9, однак позов не містить ціни позову щодо зазначених майнових вимог.

Крім того, доданий до позовної заяви звіт про оцінку майна №2 від 24.11.2015 року не є належним та допустимим доказом, оскільки він складений 24 листопада 2015 року з терміном дії шість місяців, а не на день подання позову до суду.

За змістом частини 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. А згідно з частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Оплата судового збору за подання до суду позовної заяви здійснюється у розмірах визначених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року №484-VIII, який набрав чинності з 1 вересня 2015 року та яким внесено зміни до Закону України «Про судовий збір», у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 4 якого за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551,20 грн.) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (6 890 грн.).

Отже, судом встановлено, що позивачем не визначено ціну позову щодо вимог майнового характеру, а відтак не можливо встановити чи відповідає додана до позовної заяви квитанція на загальну суму 823,75 грн. встановленій ставці судового збору за заявленою позивачем вимогою.

Крім того, відповідно до ст. 120 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Судом також встановлено, що до позовної заяви не додано копій всіх документів, що додаються до неї, для направлення відповідачу та третій особі.

Згідно з ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи наведене вище, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач може усунути вищевказані недоліки шляхом направлення до Дарницького районного суду м. Києва уточненої позовної заяви з визначенням ціни позову, документу, що підтверджує сплату нею судового збору в повній мірі у відповідності до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та копій додатків, що додаються до позовної заяви, для направлення відповідачу та третій особі.

Частиною 2 ст. 121 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день її первісного подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного та керуючись стст. 80, 119, 120, 121 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом обов'язкової частки - залишити без руху.

Встановити позивачу строк п'ять днів з дня отримання нею даної ухвали для усунення вказаних недоліків, роз'яснивши, що у випадку їх не виправлення у зазначений термін заява буде повернута та вважатиметься неподаною.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.