справа №619/5234/15-ц
провадження №2/619/286/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Овсяннікова В.С.,

за участю

секретаря судового засідання - Михайлової А.С.,

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені за аліментами, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Дергачівського районного суду Харківської області з позовною заявою, в якій просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь заборгованість за аліментами у розмірі 28925 гривень, пеню у розмірі 9009 гривень 60 копійок.

В обґрунтування позову посилається на те, що з ОСОБА_2 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 13.05.2004 року. Від спільного життя мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 17.09.2003 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 11.09.2003 року до досягнення ним повноліття.

У зв'язку з недобросовісним виконання ОСОБА_2 постанови суду утворилась заборгованість: у 2012 році 832 гривні 70 копійок, у 2013 році 9010 гривень 75 копійок, у 2014 році 9408 гривень, у 2015 році 9674 гривні 50 копійок, що складає 28925 гривень.

Крім того, оскільки заборгованість за аліментами виникла з вини відповідача ОСОБА_2, тому з нього повинна бути стягнута пеня, яка складає 9009 гривень 60 копійок.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та пояснила, що постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 17.09.2003 року з ОСОБА_2 стягнуто на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 25.11.2015 року вона отримала виконавчий лист та звернулась до державного виконавця щодо примусового виконання постанови, оскільки її перестала влаштовувати сума, яку до цього моменту відповідач сплачував на утримання сина у добровільному порядку. Пояснила, що не повідомляла державному виконавцю про отримання аліментів від відповідача раніше.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме у розмірі 3010 гривень 71 копійки, на підтвердження чого надав перерахунок заборгованості, складений Московським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 29.02.2016 року. Крім того зазначив, що він починаючи з 2003 року сплачував аліменти на утримання сина добровільно. Отримавши виклик від державного виконавця він негайно повідомив останньому, що постійно сплачував позивачці кошти, на підтвердження чого подав квитанції. На підставі поданих квитанцій державний виконавець 29.02.2016 року зробив перерахунок, в результаті чого заборгованість склала 3010 гривень 71 копійок. З цією сумою він згодний.

Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, доходить до наступного.

Сторони перебували у шлюбі, який було розірвано 13.05.2004 року (а.с.6).

Від спільного подружнього життя мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 17.09.2003 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 11.09.2003 року до досягнення ним повноліття (а.с.9).

Як вбачається з довідки, виданої виконавчим комітетом Пересічанської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 08.12.2015 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з матір'ю ОСОБА_1 (а.с.8).

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

З перерахунку заборгованості по аліментам ОСОБА_2, виданого Московським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 29.02.2016 року вбачається, що згідно виконавчого листа у справі №2-1765/03 від 25.11.2015 року, виданого Дергачівським районним судом Харківської області з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 11.09.2003 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідок про доходи боржника, наданих «Укравтотранс плюс» ОСОБА_2 отримав заробітну плату в розмірі 20540 гривень 33 копійки за період з 01.09.2012 року по 01.01.2016 року. ОСОБА_2 надано документи, що підтверджують сплату аліментів у розмірі 10360 гривень. Заборгованість ОСОБА_2 за аліментами складає 3010 гривень 71 копійка.

Щодо стягнення суми заборгованості, суд виходить з наступного.

На теперішній час питання про стягнення аліментів з відповідача вирішено судом, постанова Дергачівського районного суду Харківської області від 17.09.2003 року про примусове стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби; в межах виконавчого провадження підлягає стягненню заборгованість у розмірі 3010 гривень 71 копійок.

Оскільки підстав стягувати цю суму повторно немає, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_2 пені за час прострочення сплати аліментів, суд доходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

З статті 196 СК України вбачається, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 звернулась до виконавчої служби з виконавчим листом про примусове виконання рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 17.09.2003 року про стягнення аліментів лише в кінці 2015 року.

Сторонами не заперечується той факт, що відповідач ОСОБА_2 добровільно щомісяця сплачував позивачці ОСОБА_1 аліменти на утримання сина.

Як пояснює відповідач та підтверджується матеріалами справи, після звернення позивачки ОСОБА_1 до виконавчої служби відповідач ОСОБА_2 надав всі необхідні документи на підтвердження сплати аліментів в добровільному порядку. Перерахунок був проведений десять днів тому.

З огляду на викладене, робити висновок про навмисне невиконання, ухилення від сплати аліментів чи вину відповідача за прострочення аліментів очевидно передчасно.

Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 59, 60, 88, 209, 114-116 ЦПК України, ст.ст. 80, 194, 196 СК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені за аліментами - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня ухвалення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. С. Овсянніков