Провадження № 2/344/4542/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд, Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді: Островського Л.Є.

секретаря: Гули Р.М.

позивача ОСОБА_1,

представників позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом вселення, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом вселення.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, з мотивів, викладених в позовній заяві. Просили позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 30.07.2015 року встановлено факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3, як чоловіка та жінки однією сімєю без шлюбу з лютого 2006 року по жовтень 2014 року. Визнано за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителем ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на ? частку квартири №56 на вул.Чорновола, буд.№142 в м.Івано-Франківську(а.с.5-7).

В подальшому рішення Івано-Франківського міського суду від 30.07.2015 року Апеляційним судом 01.10.2015 року скасовано та в позові відмовлено.

Згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України рішення Апеляційного суду скасовано, а рішення Івано-Франківського міського суду залишено без змін.

Відповідно до положень ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.

Стаття 391 ЦК України вказує, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 155 Житлового Кодексу України власник частини квартири не може бути позбавлений прав користування житловим приміщенням.

Положення Житлового Кодексу України передбачають, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян.

Однак, відповідач, умисно перешкоджає позивачу в доступі до вищевказаної квартири. На його неодноразові прохання та вимоги відмовляється відчинити двері та впустити позивача до квартири. Позивач фактично позбавлений права користування житлом, яке йому належить.

Зазначені факти перешкоджання підтверджуються також, листом т.в.о. начальника Івано-Франківського ВП ГУНП в області ОСОБА_4 № 12665/108/46/04/2016 від 31.08.2016 та листом ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» № 01424 від 22.07.2016. (а.с.9-10).

В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частина 1 статті 383 ЦК України вказує, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно ст. 150 ЖК Української РСР: громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Враховуючи наведене суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задовлення.

На підставі ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 317, 321, 358, 383, 391 ЦК України, ст. 9, 155 ЖК України, керуючись ст.ст. 8, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Усунути перешкоди у здійсненні права користування житлом шляхом вселення ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1.

Зобовязати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, не чинити перешкод у користуванні житловим приміщенням АДРЕСА_1 та надати ОСОБА_1 ключі від вхідних дверей даної квартири.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.Є. Островський