Справа №337-319/16-ц
Провадження №2-337-424/2016 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі головуючого судді Кучерук І.Г.

з участю секретаря Латій В.О.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна набутого під час шлюбу

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у якому просить суд розподілити майно набуте під час шлюбу з відповідачем ОСОБА_2, визнавши за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та 1/2 частин житлового будинку АДРЕСА_4

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона з 1980 року перебувала у шлюбі з відповідачем, який розірвано 16 березня 2004 року. Під час шлюбу, за спільні кошті був придбаний, об'єкт нерухомості у вигляді трьох кімнатної квартири АДРЕСА_2. Покупцем квартири за згодою родини по договору виступив відповідач. Окрім квартири за час шлюбу за спільні кошти було придбано житловий будинок в АДРЕСА_5 Об'єкти нерухомості були придбані під час спільного подружнього життя, а тому вважає, що має право на отримання у власність 1/2 долі об'єкту нерухомості - квартири та житлового будинку. У нотаріуса вона надала згоду на оформлення квартири на ім'я відповідача, та гроші було внесено з родинного бюджету. Вони разом працювали та відкладали гроші щоб придбати квартиру та будинок. Після розірвання шлюбу вона залишилась проживати в АДРЕСА_1. Відповідач придбав собі окрему квартиру АДРЕСА_6 та мешкає самостійно в трьохкімнатній квартирі. Добровільно розділити майно відповідач не бажає.

Позивач ОСОБА_1 надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги про визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та 1/2 частин житлового будинку АДРЕСА_4 визнає.

Відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України, відповідач вправі визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 13.11.1980 року перебували у шлюбі зареєстрованому Шевченківським ЗАГС м. Запоріжжя, актовий запис № 731 від 13.11.1980 року.

У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», який втратив чинність з 21 грудня 2007 року, роз'яснено, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. При цьому належить виходити з того, що відповідно до ст. ст. 22, 25, 27-1 КпШС України спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об'єктом права приватної власності (крім майна, нажитого кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу).

Відповідно до роз'яснень, які містяться у пунктах 19, 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу.

Згідно до копії договору купівлі продажу від 25.11.1995 року, копії технічного паспорту, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_3, право власності на яку зареєстровано в ОП ЗМБТІ у реєстровій книзі №192 за реєстровим номером 35421.

Згідно до копії технічного паспорту, договору купівлі продажу від 23.12.1991 року, ОСОБА_2 є власником житлового будинку в АДРЕСА_4 право власності на який зареєстровано в ЗМБТІ у реєстровій книзі №1 за реєстровим номером 4.

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано 16.03.2004 року, актовий запис №99 відділу РАЦС Хортицького районного управління юстиції м. Запоріжжя.

Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України(який діяв на час придбання майна), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Відповідно до ст. 60, 63 Сімейного кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку; дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Право спільної сумісної власності виникає лише у випадках, прямо передбачених законом або договором. Майно, набуте подружжям у шлюбі, належить їм на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 28, 29 Кодексу про шлюб та сім'ю України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. Поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу.

Згідно ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до вимог ст. 70 СК України в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином суд вважає, що майно - квартира АДРЕСА_3 та житловий будинок в АДРЕСА_4 Запорізької області набуті у період шлюбу і є спільною сумісною власністю подружжя, та відповідно ОСОБА_1 має належати 1/2 частина квартири та будинку, як майно набуте у період шлюбу.

Заяв, клопотань про застосування строків позовної давності до суду не надходило.

Суду не надано доказів, або відомостей про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст. 10, 11, 57, 60, 174, 197 ЦПК України, ст. 60, 63, 70 СК України, ст. 370 ЦК України, ст. 22, 28, 29 Кодексу про шлюб та сім'ю України, суд -

В И Р І Ш И В :

Розподілити майно набуте під час шлюбу.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, іпн НОМЕР_1) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, та 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_4

На рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Запорізької області, протягом 10 днів.

Суддя: