Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.03.2016 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого, судді Хитрука В.М.

при секретарі Малюговій А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, -

ВСТАНОВИВ:

Свої вимоги до суду позивач мотивувала тим, що вона досягла повноліття, навчається та потребує матеріальної допомоги. Відповідач є його батьком та відмовляється добровільно надавати допомогу на утримання повнолітньої дитини. А тому, позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на її утримання як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки зі всіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду i до закінчення навчання.

Представник позивача адвокат Іванова В.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та наполягала на їх задоволенні.

Відповідач по справі ОСОБА_2 позов визнав частково. В письмових запереченнях до суду пояснив, що має на утриманні іншу сім'ю, а саме сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дружину ОСОБА_5, яка хворіє та перебуває на обліку в жіночій консультації поліклінічного відділення №2 КУ «Хмільницька ЦРЛ». Поросив стягувати аліменти на утримання позивача в твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн.

Допитна у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що відповідач ОСОБА_2 працює на посаді завідуючого ветеринарної дільниці та ветеринарним лікарем, отримує заробітну плату у розмірі 2200 грн. ОСОБА_1 навчається, сплачує за найм квартир 600 грн., потребує матеріальної допомоги.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та свідка, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов доведений та обґрунтований i його слід задовольнити частково. До такого висновку суд дійшов з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Так, відповідач являється батьком позивача ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про її народження.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно довідки Погребищенського медичного коледжу № 01-36/53 від 26.01.2016 р. ОСОБА_1 є студентом коледжу денної форми навчання до 31.01.2018 року.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 20 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Потреба повнолітньої дитини у матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням полягає у необхідності її харчування в учбовому закладі, придбання необхідної літератури, канцелярських предметів, тощо.

Відповідачем надано докази щодо наявності у нього іншої сім'ї, а саме неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дружини ОСОБА_5, яка хворіє та перебуває на обліку в жіночій консультації поліклінічного відділення №2 КУ «Хмільницька ЦРЛ». У письмових запереченнях до суду відповідач не вказав та документально не підтвердив факт перебування у нього на утриманні сина та дружини; не повідомив про свої доходи та про те чи він працює.

Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дочки, суд враховує, що утримувати повнолітню дочку є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання повнолітньої дочки на даний час несе мати. Приймаючи до уваги, що повнолітня дочка має нормальний стан здоров'я, являється матеріально малозабезпеченою, відповідач являючись батьком дитини, має задовільний стан здоров'я, є працездатний, працює ветлікарем, отримує заробітну плату, тому враховуючи його матеріальне становище, приймаючи до уваги, що прожитковий мінімум на працездатну особу становить 1378 гpн. проте враховуючи сімейне становище відповідача, який посилається на те, що у нього малий дохід, є інші утриманці, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в частці від всіх видів заробітку щомісячно на повнолітню дочку до закінчення нею навчання.

У відповідності до ст.ст. 79,88 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу в сумі 500 грн., оскільки вони підтвердженні квитанцією та розрахунком.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 10, 60, 212, 213 ЦПК України та ст.ст. 180, 182, 183, 184,199, 200 СК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Літин, жителя АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, жительки АДРЕСА_2, аліменти на її утримання як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/5 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 03.02.2016 року i до закінчення дитиною навчання, тобто до 31.01.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 500 грн. понесених судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 551,20 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення, а неприсутніми особами в той же строк з дня отримання копії рішення, шляхом подачі апеляційної скарги в Апеляційний суд Вінницької області через Барський районний суд Вінницької області.

Суддя: