25.01.2016 Єдиний унікальний номер 205/7002/15-ц
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., при секретарі Шевцовій М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рекуперація свинцю" про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини зарплати в зв'язку з затримкою термінів її виплати та відшкодування моральної шкоди, -
Позивач 21 вересня 2015 року звернулась до суду з позовом, який був уточнений в процесі розгляду справи в обгрунтування якого вказала, що вона з 23 грудня 2011 року працювала у відповідача та обіймала посаду мийниці посуди.
На підставі наказу №41-к від 15 червня 2015 року позивач була звільнена з вищезазначеної посади за згодою сторін на підставі ст. 36 КЗпП України. В день звільнення позивача, їй було видано трудову книжку та ознайомлено з наказом про звільнення, проте не виплачено заробітну плату за відповідний місяць, а також заборгованість по заробітній платі починаючи з вересня 2014 року по 15 червня 2015 року.
Відповідно до виписки, отриманної в УПФУ в Ленінському районі м. Дніпропетровська, суми заробітку позивача на ТОВ "Рекуперація свинцю" за період з вересня 2014 року по червень 2015 року включно складають: за вересень 2014 року - 2473,63 грн.; за жовтень 2014 року - 2500 грн.; за листопад 2014 року - 2500 грн.; за грудень 2015 року - 2500 грн.; за січень 2015 року - 395,47 грн.; за лютий - 2015 року - 262 грн.; за березень 2015 року - 311,90 грн.; за квітень 2015 року - 251,02 грн.; за травень 2015 року - 1326,50 грн.; за червень 2015 року - 553,94 грн., а всього: 13 074,46 грн. Тобто, з 01 вересня 2014 року по 15 червня 2015 року відповідач нараховував позивачу заробітну плату, проте не виплачував.
У зв'язку з тим, що ТОВ "Рекуперація свинцю" не виплачував позивачу заробітну плату з вересня 2014 року і по цей час, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію втрати частини заробітної плати (індексацію) у розмірі 4595 грн. 52 коп., з яких: індексація заробітнї плати за вересень 2014 року за період з 01 жовтня 2015 року по 31 серпня 2015 року складає 1212,07 грн.; індексація заробітної плати за жовтень 2014 року за період з 01 листопада по 31 серпня 2015 року складає 1165,00 грн.; індексація заробітної плати за листопад 2014 року за період з 01 грудня по 31 серпня 2015 року складає 1058,25 грн.; індексація заробітної плати за грудень 2014 року за період з 01 січня 2015 року по 31 серпня 2015 року складає 955,00 грн.; індексація заробітної плати за січень 2015 року за період з 01 лютого 2015 року по 31 серпня 2015 року складає 134,45 грн.; індексація заробітної плати за лютий 2015 року за період з 01 березня 2015 року по 31 серпня 2015 року складає 70,74 грн. Індексація заробітної плати за березень, квітень, травень, червень, та липень не проводилась у зв'язку з низьким індексом інфляції у відповідних місяцях.
Позивач у судове засідання не з'явилася, від неї надійшла письмова заява з проханням розглядати справу у її відсутність, підтримала позовні вимоги і просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що з 23 грудня 2011 року позивач працювала у відповідача та обіймала посаду мийниці посуди, з 01.02.2013 року була переведена на посаду кухаря, на підставі наказу №41-к від 15 червня 2015 року була звільнена з вищезазначеної посади за згодою сторін на підставі ст. 36 КЗпП України (а.с.8).
Відповідно до довідки про заробітну плату, виданої ТОВ "Рекуперація свинцю", ОСОБА_1 працювала з 23 грудня 2011 року на посаді повара та її заробіток з січня 2015 року по червень 2015 року включно складає 3100,83 грн. (а.с.9).
Згідно виписки отриманної в УПФУ в Ленінському районі м. Дніпропетровська, суми заробітку ОСОБА_1 на ТОВ "Рекуперація свинцю" за період з вересня 2014 року по червень 2015 року включно складають: за вересень 2014 року - 2473,63 грн.; за жовтень 2014 року - 2500 грн.; за листопад 2014 року - 2500 грн.; за грудень 2015 року - 2500 грн.; за січень 2015 року - 395,47 грн.; за лютий - 2015 року - 262 грн.; за березень 2015 року - 311,90 грн.; за квітень 2015 року - 251,02 грн.; за травень 2015 року - 1326,50 грн.; за червень 2015 року - 553,94 грн., а всього: 13 074,46 грн. (а.с.10).
Також, це підтверджується довідкою про заробітну плату від 03.11.2015 року вих.№234, виданої ТОВ "Рекуперація свинцю" в якій вбачається, що за період з вересня 2014 року по червень 2015 року включно ОСОБА_1 нарахована заробітна плата у сумі 13 074,46 грн., але не виплачена.
Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства у строки, що зазначені ст. 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки, є підставою для відповідальності, яка передбачена ст. 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Таким чином, у порушення вимог до ст. 116 КЗпП України, відповідач не здійснив виплату позивачу заробітної плати.
Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред»явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.
Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24 грудня 1999 року, не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, яка передбачена ст. 117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку.
При розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд виходить з наступного:
Згідно з п. 2,3,5,8 Постанови КМ України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.
Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.
Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
З розрахунку середньої заробітної плати ОСОБА_1 суд виходить з наступного.
Середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 16.06.2015 року по 25.01.2016 року , тобто 224 днів х 40,88 грн. становить 9157,12 грн.
Так, розглянувши позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача 3000,00 гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди, яка полягала в тому, що невиплата відповідачем заробітної плати протягом тривалого часу, негативно вплинуло на її здоров'я, що заподіяло їй моральні страждання, суд вважає що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню з наступних підстав.
На підставі ст.237-1 КЗпП позивач має право на стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки через несвоєчасне отримання заробітної плати він ніс моральні переживання. При визначені розміру такої шкоди, суд враховує характер та обсяг моральних страждань їх тривалість, розмір заборгованості, інші конкретні обставини справи.
Таким чином, суд з огляду на ступінь, характер моральних переживань позивача, їхню тривалість дійшов висновку про те, що її позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано жодних належних доказів, що можуть об'єктивно довести завдання моральної шкоди.
На основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Також у зв'язку з тим, що позивач в силу п.1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, то в силу ст.ст.81, 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 8, 19, 55, 124 Конституції України, ст.ст.110, 116, 117,229-230, 237 КЗпП України, ст.ст. 3, 10, 11, 61, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рекуперація свинцю" про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини зарплати в зв'язку з затримкою термінів її виплати та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рекуперація свинцю" (ІПН 35395039, місцезнаходження: м. Дніпропетровськ, вул. Будівельників, 50) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) заробітну плату за період з 01 грудня 2014 року по 13 серпня 2015 року у розмірі 13 074 грн. 46 коп.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рекуперація свинцю" (ІПН 35395039, місцезнаходження: м. Дніпропетровськ, вул. Будівельників, 50) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) середній заробіток за час затримки розрахунку з 16 червня 2015 року по 25 січня 2016 року у розмірі 9157,12 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рекуперація свинцю" (ІПН 35395039, місцезнаходження: м. Дніпропетровськ, вул. Будівельників, 50) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) компенсацію встрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 4595 грн. 52 коп.
Рішення в частині стягнення на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за один місяць допустити до негайного виконання.

В задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рекуперація свинцю", ІПН 35395039 на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.Г. Остапенко