Справа № 361/289/16-ц
Провадження № 2/361/916/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Пухної О.М.

при секретарі - Харченко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в :

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визначити додатковий строк тривалістю в три місяці для подання до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина на належне спадкодавцеві майно. Ще за життя ОСОБА_3 склала заповіт, яким все своє майно заповіла в рівних частинах позивачу ОСОБА_1 та брату позивача - ОСОБА_2 У визначений законом строк ОСОБА_1 не мала змоги звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом у зв'язку з тим, що тяжко хворіла. З 1996 року позивач є інвалідом ІІІ групи, а з 01 травня 2003 року - інвалідом ІІ групи. Після смерті матері ОСОБА_1 довгий час не могла рухатися, могла пересуватися по квартирі тільки на милицях і не виходила за межі свого помешкання. У зв'язку з наведеним, а також враховуючи те, що інший спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 надавати письмову згоду на подання ОСОБА_1 у порядку ч. 3 ст. 1272 ЦК України заяви про прийняття спадщини після смерті матері відмовився, позивач звернулася до суду із зазначеним вище позовом.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 надали аналогічні викладеному пояснення, додатково пояснили, що ОСОБА_1 є інвалідом, у зв'язку з захворюваннями обмежена в русі. Крім того, позивач втратила паспорт, тому не мала можливості своєчасно звернутися до відповідного органу з питань прийняття спадщини після смерті матері. Також ОСОБА_1 вказувала на те, що вона зверталася до сільської ради щодо спадкування майна після смерті

ОСОБА_3 У зв'язку з наведеним просили позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 позов не визнали, пояснили, що наведені у позовній заяві обставини не відповідають дійсності. ОСОБА_1 неодноразово з'являлася у с. Шевченкове Броварського району Київської області після смерті матері, де знаходиться спадкове майно та проживає чоловік позивача. Звертали увагу суду на те, що замість втраченого позивачем паспорта 23 жовтня 2015 року їй було видано новий паспорт, а шестимісячний строк минув 24 жовтня 2015 року. Посилання позивача на юридичну необізнаність щодо питань спадкування, яку позивач зазначала як одну із причин поважності пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, відповідач вважав необґрунтованими. У зв'язку з вищенаведеним відповідач та його представник просили в задоволенні позову відмовити з підстав недоведеності заявлених вимог.

Від завідувача Броварської районної державної нотаріальної контори Юхти Л.М. до початку слухання справи по суті надійшов лист про розгляд справи без присутності представника нотаріальної контори.

Заслухавши пояснення учасників процесу та свідків, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого 27 квітня 2015 року виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Броварського району Київської області (а.с. 4).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_3 є матір'ю позивача ОСОБА_1, яка змінила прізвище на «ОСОБА_1» у зв'язку з реєстрацією шлюбу

29 вересня 1973 року (а.с. 13,14).

Ще за життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений 17 травня 1985 року секретарем виконавчого комітету Шевченківської сільської ради Броварського району Київської області Ходос Т.Ф., зареєстрований за № 16, яким належний їй жилий будинок та все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частинах кожному. Заповіт на день смерті спадкодавця не змінений, не скасований та залишається в силі (а.с. 6, 34).

З дослідженої у судовому засіданні копії спадкової справи № 432/2015 щодо майна ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, встановлено, що дотримуючись визначеного законом шестимісячного строку, а саме 21 липня 2015 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини після смерті матері.

ОСОБА_2 є сином спадкодавця ОСОБА_3, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про народження відповідача серії НОМЕР_3 (а.с. 33).

Згідно з копією довідки № 875, виданої 05 серпня 2015 року виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Броварського району Київської області, на день смерті ОСОБА_3, яка проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрованих разом з нею осіб не було (а.с. 43).

Судом також з'ясовано, що позивач ОСОБА_1 у визначений ч. 1

ст. 1270 ЦК України строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини не зверталася.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У правовій позиції, висловленій Верховним Судом України при розгляді справи №6-1486цс15 зазначено, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Отже при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

У ч. 1 ст. 60 ЦПК України закріплено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 57 ЦПК України).

Згідно із ч. ч. 3, 4 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 з 01 травня 2003 року є інвалідом другої групи (інвалідність встановлена безтерміново) та має хвороби, пов'язані з обмеженням здатності самостійно пересуватися. Вказані обставини підтверджуються копією довідки серії КИ-І № 055364, яка видана 14 квітня 2003 року Дніпровською МСЕК м. Києва, та копією виписки із амбулаторної картки (а.с. 10, 11).

Однак докази на підтвердження того, що у період з 24 квітня по

24 жовтня 2015 року ОСОБА_1 зверталася до закладів охорони здоров'я за медичною допомогою та того, що вона не мала можливості звернутися до нотаріальної контори у зв'язку з тим, що цього не дозволяв її стан здоров'я відсутні.

З довідки Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 Дніпровського району м. Києва» № 78 від

10 лютого 2016 року вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться під наглядом сімейного лікаря, постійно приймає медикаментозні препарати. 20 листопада 2015 року ОСОБА_1 була оглянута сімейним лікарем та на її вимогу була видана довідка про стан здоров'я позивача. Згідно записів в амбулаторній картці ОСОБА_1 протягом 2015 року зверталася до сімейного лікаря: 20 листопада 2015 року, 10 грудня 2015 року, 18 грудня 2015 року з приводу ревматоїдного поліартриту.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_1 зі скаргами на здоров'я протягом визначеного законом шестимісячного терміну для подання заяви щодо прийняття спадщини після смерті матері до нотаріальної контори не зверталася, проте, мала можливість пересуватися самостійно за допомогою милиць, а також мала можливість направити поштою відповідну заяву.

Крім того, у судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пояснили, що після смерті матері ОСОБА_1 з'являлася у селі Шевченкове Броварського району Київської області, де проживає її чоловік та куди навідуються її діти. Позивач ходила без милиць і без палки. Вказували й на те, що ОСОБА_1 зловживає спиртними напоями. До ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, вона інколи приїжджала, однак догляду за матір'ю не здійснювала. ОСОБА_10 у судовому засіданні також вказувала, що звертала увагу позивача на те, що їй необхідно подати документи для прийняття спадщини після смерті матері.

Явка ж спадкоємця до нотаріальної контори не має бути обов'язково особистою й особи не обмежені законом у праві направити нотаріально засвідчену заяву про прийняття спадщини за заповітом поштою чи видати уповноваженій особі довіреність на представлення її інтересів у відповідних органах.

Посилання ж ОСОБА_1 на те, що вона була необізнана щодо визначених законом строків для прийняття спадщини та уповноваженого органу, з відповідною заявою до якого повинна звернутися особа стосовно оформлення спадкових прав, суд не вважає поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Зважаючи на всі викладені вище обставини, а також враховуючи те, що судом не встановлено поважних причин пропуску ОСОБА_1 визначеного законом строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, суд дійшов висновку про залишення позовних вимог без задоволення.

Керуючись ст. 10, 11, 57, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення, особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Пухна