Провадження №2/333/76/2016
Справа №333/4227/15-ц
У Х В А Л А

03 березня 2016 року Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі :

головуючої - судді Варнавської Л.О.,

при секретарі - Пасюті К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжя уточнений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту нікчемним, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді цивільна справа за № 333/4227/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Комишуваської селищної ради про визнання заповіту, складеного ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідчений 24.12.2014 р. за реєстровим номером 183 посадовою особою Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області недійсним.

Розгляд справи по суті розпочався 28.10.2015 року.

02.02.2016 р. до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла уточнена позовна заява від ОСОБА_1, який посилається на п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та просить визнати нікчемним заповіт ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідчений 24.12.2014 р. за реєстровим номером 183 посадовою особою Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області.

Позивач та представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 за дорученням - ОСОБА_1 підтримали уточнений позов.

Відповідач та її представник ОСОБА_5 заперечували проти прийняття уточненого позову, оскільки він змінює підставу та предмет позову, а не є уточненням по своїй суті.

Заслухавши сторони, суд прийшов до наступного.

Позивач має право до початку розгляду справи по суті змінити підставу та предмет позову (ч. 2 ст. 31 ЦПК України).

Зміна предмета позову може означати заміну однієї матеріально-правової вимоги позивача до відповідача або доповнення позивачем первісних вимог новими.

Предмет позову це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення.

В даному випадку предметом позову є недійсність заповіту. Заповіт по своїй суті є обєктом позову, але не його предметом.

Стаття 1257 ЦК України регулює недійсність заповіту. При цьому частина перша цієї статті конкретно вказує на підстави нікчемності заповіту, це складання заповіту особою, яка не мала на це права, а також складення заповіту з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. А частина друга цієї статі передбачає можливість визнання заповіту недійсним у випадку коли волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Тобто, закон розрізняє випадки, коли заповіт не утворює прав та обовязків та поділяє його на дві групи: нікчемний та недійсний.

Позивач при поданні позову визначив предмет позову недійсність заповіту, предявлення вимог про нікчемність заповіту не є збільшенням позовних вимог, а призведе до зміни предмету позову.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання заповіту нікчемним подані після початку розгляду справи по суті, суд не може прийняти уточнений позов про визнання заповіту нікчемним.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст. 31 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті уточненого позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту нікчемним.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Л.О. Варнавська