Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Ковальчук Н.М., Рожина Ю.М.,

секретар судового засідання Вох В.С., за участю позивача ОСОБА_1 та відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду від 04 червня 2015 року та на додаткове рішення Рівненського районного суду від 19 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації за частку в спадковому майні та зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спадкового майна та визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Рівненського районного суду від 04 червня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації за частку в спадковому майні - відмовлено, а зустрічний позов останніх до ОСОБА_1 задоволено.

Автомобіль «ЗІЛ 157-КД», 1979 року випуску, двигун № НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, який є спадковим майном після смерті ОСОБА_4, виділено ОСОБА_2 та ОСОБА_3, із визнанням за кожним із них права власності на 1/2 частину цього автомобіля, а автомобіль Нива 2121», 1982 року випуску, двигун № НОМЕР_3, шасі № НОМЕР_4, державний номерний знак НОМЕР_5 , який також належав тому ж самому спадкодавцю, виділено ОСОБА_1, із визнанням за ним права власності на цей автомобіль.

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/618/2016 Головуючий у 1 інстанції : Красовський О.О. Доповідач : Григоренко М.П.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2: 106 грн. 34 коп. - компенсація різниці вартості майна, 243 грн. 60 коп. - судові витрати (сплата судового збору), 250 грн. - судові витрати (витрати на правову допомогу), а всього 599 (п'ятсот дев'яносто дев'ять) грн. 94 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3: 106 грн. 34 коп. - компенсація різниці вартості майна, 250 грн. - судові витрати (витрати на правову допомогу), а всього 356 (триста п'ятдесят шість) грн. 34 коп.

Додатковим рішенням Рівненського районного суду від 19 червня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави несплачений в повному обсязі судовий збір, в розмірі 126 грн. 78 коп.

В поданій апеляційній скарзі на рішення Рівненського районного суду від 04 червня 2015 року ОСОБА_1 покликається на його незаконність, через порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а також невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи.

Вказує, що судом першої інстанції безпідставно не було взято до уваги те, що ще до відкриття провадження у даній справі спірні автомобілі були незаконно привласнені та реалізовані ОСОБА_2 і ОСОБА_3 невстановленим особам, внаслідок чого було порушено його право власності на частину спадкового майна. Кошти від продажу автомобілів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 привласнили собі, тому він був змушений просити суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь грошову компенсацію за частку в спадковому майні, що було б справедливим варіантом врегулювання даного спору.

Суд ухвалив рішення про визнання права власності на автомобілі за відсутності самих автомобілів та документів про їх реєстрацію.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заявили про те, що на даний час спірні автомобілі є в наявності та знаходяться у господарстві їхньої матері ОСОБА_5 в с. Дядьковичі Рівненського району. Проте, факт наявності даних автомобілів належними та допустимими доказами не підтверджено. Надані фотографії автомобілів зроблені невідомо коли, а покази свідків такими доказами вважатися не можуть.

Вважає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 обмежили його майнові права.

Крім того, до початку розгляду справи по суті він заявляв клопотання про виклик та допит свідків, які б змогли підтвердити обставини наявності чи відсутності спірних автомобілів в розпорядженні ОСОБА_2 й ОСОБА_3 чи у господарстві їхньої матері ОСОБА_5, проте суд позбавив його такого права.

Також він заявляв клопотання, в порядку ст. 140 ЦПК України, про проведення огляду спірних автомобілів за вказаним ОСОБА_2 та ОСОБА_3 місцезнаходженням цих транспортних засобів - АДРЕСА_1., проте суд його клопотання навіть не розглядав, не зазначивши жодного слова про це в оскаржуваному рішенні.

Суд першої інстанції ухвалив рішення без його участі, про яке останній протягом тривалого часу не знав. Під час розгляду справи він довгий час хворів, про що надавав відповідні докази..

04.06.2015 року він не був в судовому засіданні, оскільки його було госпіталізовано до Рівненської центральної міської лікарні для підготовки до хірургічної операції. Згідно довідки Рівненської ЦМЛ № 11017 від 4 червня 2015 року вбачається, що з 03 червня 2015 року він перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні судинної неврології.

Саме тому 04.06.2015 року він подав суду заяву про зупинення провадження у справі. Його було виписано з відділення судинної неврології ЦМЛ лише 19.06.2015 року, що підтверджується епікризом. 25.08.2015 року йому було встановлено третю групу інвалідності.

Оскаржуваним рішенням суд обмежив його права на спадкове майно, а фактично - позбавив його такого майна.

Просить скасувати рішення Рівненського районного суду від 04 червня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким первісний позов ОСОБА_1 - задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 - відмовити.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення Рівненського районного суду від 19 червня 2015 року ОСОБА_1 покликається на його незаконність, в зв'язку з порушенням судом норм процесуального права.

Вказує, що додатковим рішенням стягнуто з нього несплачений в повному обсязі судовий збір в розмірі 126,78 грн.

Вважає, що суд змушує його сплатити одну й ту ж суму судового збору 2 рази, оскільки ухвалою Рівненського районного суду від 02 червня 2014 року його позовну заяву було залишено без руху, в зв'язку з тим, що позовна заява не в повному обсязі оплачена судовим збором, та надано строк для усунення недоліків - доплати судового збору в розмірі 126 грн. 78 коп. 16 червня 2014 року він виконав вимоги даної ухвали, доплативши судовий збір в розмірі 127 грн., що підтверджується його заявою та квитанцією (а.с. 33, 34).

Тому, оскаржуване додаткове рішення, яким з нього повторно стягнуто раніше доплачений судовий збір в розмірі 127 грн., вважає незаконним та просить його скасувати.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 вказують, що вважають рішення Рівненського районного суду від 04 червня 2015 року законним та обґрунтованим, тому просять залишити його без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

В ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 підтримав свої апеляційні скарги та просив їх задовольнити.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 просили відхилити апеляційні скарги, а оскаржувані рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційних скарг та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду від 04 червня 2015 року підлягає відхиленню, а апеляційна скарга останнього на додаткове рішення Рівненського районного суду від 19 червня 2015 року задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні первісного позову та задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_4, автомобіль «ЗІЛ 157-КД», 1979 року випуску, та автомобіль Нива 2121», 1982 року випуску, є в наявності і вартість вказаних автомобілів є майже однаковою, тому це майно підлягає поділу між спадкоємцями вищевказаної померлої особи, відповідно до їх часток у спадковому майні.

Даний висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, наявним у справі доказам та ґрунтується на законі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду від 04 червня 2015 року також не спростовують правильності вказаного судового рішення.

Відповідно до частини 2 статті 1278 ЦК України кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

Випадки виплати грошової компенсації одних спадкоємців іншим спадкоємцям вказані у статті 1280 ЦК України, які не розповсюджуються на спірні правовідносини у даній цивільній справі, оскільки всі сторони у даній цивільній справі прийняли спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_4 у встановлений законом строк і спірне спадкове майно до цього часу є в наявності.

Твердження первісного позивача про те, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 здійснили відчуження спірних автомобілів «ЗІЛ 157-КД» та „Нива 2121", на увагу не заслуговують, оскільки будь-які належні та допустимі докази з даного приводу в матеріалах справи відсутні.

Навпаки, відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 в ході апеляційного розгляду було долучено фотографії спірних автомобілів, які були виготовлені безпосередньо перед судовим засіданням апеляційного суду у даній цивільній справі і з яких вбачається, що ці автомобілі є в наявності.

В зв'язку із чим в ході апеляційного розгляду даної справи позивач ОСОБА_1 вже змінив свою позицію з даного приводу і став стверджувати, що спірні автомобілі хоча і є в наявності, але вони є розукомплектовуванні з вини відповідачів, а тому став наполягати на стягненні грошової компенсації вже із цих підстав.

Але, на розсуд колегії суддів, це вже інших спір, який не стосується безпосередньо спірних правовідносин по даній цивільній справі і тому підлягає окремому судовому розгляду, у разі якщо з даних підстав ОСОБА_1 буде заявлено окремий позов.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції безпідставно не розглянув питання щодо зупинення провадження у справі і розглянув справу у його відсутності, на переконання колегії суддів, не можуть бути самі по собі підставою для скасування правильного по суті оскаржуваного рішення, тим більше, що дана цивільна справа і так розглядалась понад встановлений законом строк.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення Рівненського районного суду від 04 червня 2015 року підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В той же час, додаткове рішення Рівненського районного суду від 19 червня 2015 року щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь держави судового збору, в розмірі 126 грн. 78 коп. підлягає скасуванню, як незаконне, так як із матеріалів справи дійсно вбачається, що позивач ОСОБА_1 у встановлений ухвалою Рівненського районного суду від 02 червня 2014 року строк усунув недоліки і сплатив судовий збір за подання позову у повному обсязі (а.с. 33, 34).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду від 04 червня 2015 року відхилити, залишивши вказане рішення без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Рівненського районного суду від 19 червня 2015 року щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь держави судового збору, в розмірі 126 грн. 78 коп. задовольнити та скасувати вказане додаткове рішення.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити рішення апеляційного суду Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Н.М. Ковальчук

Ю.М. Рожин