Кодимський районний суд Одеської області
_____________________________________________________________________________________________________
Справа № 503/374/16-ц
Провадження №2/503/307/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2016 року м.Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Сопільняка О. М.

при секретарі Вдовиченко В.О.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кодима Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Баштанківської сільської ради Кодимського району Одеської області про поновлення строку позовної давності, встановлення факту прийняття спадщини та визнання в порядку спадкування за законом права на земельну частку (пай),

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулась до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до Баштанківської сільської ради Кодимського району Одеської області про поновлення строку позовної давності, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно у вигляді земельної частки (паю), яка залишилась після смерті її діда ОСОБА_3.

В позовній заяві позивач вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дід ОСОБА_3, який за життя отримав право на земельну частку (пай) із земель Баштанківської сільської ради Кодимського району Одеської області.

Вона (позивач) є єдиним спадкоємцем спадщини померлого за законом, вказану спадщину у передбаченому на той час порядку прийняла, вступивши у фактичне володіння та управління спадковим майном померлого, але отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом не може через відсутність оригіналу сертифікату за земельну частку (пай), який втрачено.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 (діє відповідно до довіреності від 14 березня 2016 року строком дії 6 місяців) позов підтримала та просила його задовольнити, вказавши, що позивач внаслідок відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину за законом позбавлена можливості оформити спадщину померлого.

Представник відповідача - Баштанківської сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання не прибув, надавши до суду заяву про розгляд справи без нього (заява №02-01/56 від 14 березня 2016 року).

Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У зв'язку з цим суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі представника відповідача.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши позовну заяву позивача та надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін і інших осіб, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, вважає можливим позов задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданим 01 серпня 2003 року Баштанківською сільською радою Кодимського району Одеської області.

Факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_2 та померлим ОСОБА_3, як між онукою та дідом, підтверджується рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 28 грудня 2015 року (справа №503/2389/15-ц).

Визначаючи якими правовими нормами слід керуватися при вирішенні зазначеного спору (зокрема, нормами Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року чи Цивільного кодексу України в редакції 2004 року), суд виходить з наступного.

Відповідно до п.п.4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01 січня 2004 року, норми цього кодексу застосовуються до правовідносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто після 01 січня 2004 року. Правила Книги 6 цього кодексу застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання цим кодексом чинності.

Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.1 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах по спадкування» роз'яснив, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української РСР, якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз.14 п.1 Інформаційного листа №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, вказав, що у відповідності з п.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила книги шостої Цивільного кодексу можуть застосовуватись лише до спадщини, яка відкрилась після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким із спадкоємців, право на спадкування в яких виникло відповідно до норм ст.ст.529-531 ЦК УРСР.

Шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 закінчився 31 січня 2004 року, вказана спадщина у передбаченому на той час порядку прийнята позивачем, тому застосуванню для вирішення заявленого позивачем позову підлягають норми Цивільного кодексу УРСР, який з 01 січня 2004 року втратив чинність, але був чинним на момент виникнення та існування спірних правових відносин.

Статтею 71 ЦК УРСР (1963 року), як і ст.257 ЦК України (2004 року), встановлений трирічний строк позовної давності для захисту порушеного права. Початок перебігу строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов, тобто коли особа дізналась про порушення свого права.

Позивачем вказаний строк пропущений.

Порушене право підлягає захисту, якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності.

Позивач ОСОБА_2 втратила правовстановлюючий документ на спадкове майно померлого ОСОБА_3, постійно проживає у сільській місцевості, де відсутній нотаріус і з яким відсутнє регулярне транспортне сполучення, є інвалідом ІІ групи довічно. Змушена була в судовому порядку доводити факт родинних відносин з померлим ОСОБА_3

Ці обставини зашкодили їй своєчасно звернутись до суду з позовом про захист свого порушеного права, а тому причину пропуску нею строку позовної давності суд визнає поважною та поновлює цей строк.

Судом встановлено, що померлий ОСОБА_3 за життя мав право на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства імені Шевченка с.Баштанків Кодимського району Одеської області, розміром 3.53 умовних кадастрових гектарів, яка була посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, виданим 20 серпня 1996 року Кодимською районною державною адміністрацією.

Належність померлому ОСОБА_3 вказаної земельної частки (паю) підтверджується і довідками відділу Держгеокадастру в Кодимському районі №31-1516-99.1-750/15-15 від 16 грудня 2015 року.

Статтею 524 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом або за заповітом. Спадкоємство за законом здійснюється у разі відсутності заповіту.

Відповідно до ст.ст.525 та 526 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем її відкриття - останнє постійне місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч.ч.1 та 3 ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Свідченням прийняття спадщини є подача спадкоємцем до нотаріуса заяви про прийняття спадщини або фактичний вступ спадкоємця в управління та володіння спадковим майном, при цьому такі дії мають бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ст.525, ч.2 ст.549 ЦК УРСР).

Судом на підставі довідок Баштанківської сільської ради Кодимського району Одеської області №387 від 18 травня 2015 року, №992 від 09 грудня 2015 року та №1001 від 14 грудня 2015 року встановлено, що позивач ОСОБА_2 доглядала померлого ОСОБА_3, разом з ним мешкала в одному помешканні - в АДРЕСА_1, після його смерті доглядає та утримує його майно.

Вказані обставини в контексті ст.549 ЦК УРСР свідчать про прийняття позивачем спадщини після смерті ОСОБА_3, оскільки вона фактично вступила в управління та володіння належним померлому спадковим майном.

Відповідно до ст.560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, мають одержати в державній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

Однак, реалізувати вказане право позивач позбавлена можливості, оскільки правовстановлюючий документ на належну померлому ОСОБА_3 земельну частку (пай), зокрема сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 від 20 серпня 1996 року, втрачений, оголошення про що було розміщене в газеті «Вісті Кодимщини» №9 від 27 лютого 2016 року.

При цьому, як вказав Пленум Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в п.11 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай), який відповідно до п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України діє до моменту видачі особі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку.

Відсутність оригіналу зазначеного правовстановлюючого документу відповідно до п.2 Глави 7, п.1 Глави 13 розділу І та п/п.4.12 п.4 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року, є підставою для відмови у вчиненні нотаріусом відповідної нотаріальної дії та відмови у видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину (відмова нотаріуса №140/02-14 від 03 березня 2016 року).

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» №4 від 24 червня 1983 року (яка втратила чинність, але роз'яснювала спірні правові відносини на момент їх виникнення та існування), якщо позивач протягом встановленого строку для прийняття спадщини вступив в управління та володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання за ним права власності на спадкове майно.

Право спадкоємця на судовий захист свого порушеного права на спадщину у разі втрати правовстановлюючого документу на спадкове майно підтверджується і ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року, прийнятою у цивільній справі №6-17336св15, в якій зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право власності (http://reyestr.court.gov.ua/Review/52081274).

Отже, встановивши факт прийняття позивачем ОСОБА_2 спадщини після смерті ОСОБА_3, суд, з огляду на відсутність у позивача можливості позасудового захисту порушеного права на спадщину померлого, вважає можливим в порядку спадкування за законом визнати за нею право власності на спадщину у вигляді земельної частки (паю), яка залишилась після смерті вказаної особи, оскільки за змістом ст.549 ЦК УРСР позивач є такою, що прийняла цю спадщину.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.213, 215, 218 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 до Баштанківської сільської ради Кодимського району Одеської області про поновлення строку позовної давності, встановлення факту прийняття спадщини та визнання в порядку спадкування за законом права на земельну частку (пай) задовольнити.

Визнати поважною причину пропуску ОСОБА_2 строку позовної давності та поновити їй цей строк.

Встановити факт прийняття ОСОБА_2 спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), розміром 3.53 умовних кадастрових гектари члена колективного сільськогосподарського підприємства імені Шевченка с.Баштанків Кодимського району Одеської області, яка відповідно до втраченого сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, виданого 20 серпня 1996 року Кодимською районною державною адміністрацією, належала ОСОБА_3, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сопільняк О.М.