Справа №489/4298/15-ц 21.07.2016 21.07.2016 21.07.2016
Провадження №22-ц/784/1700/16
Єдиний унікальний номер судової справи: 489/4298/15-ц Суддя першої інстанції Губницький Д.Г. Номер провадження: 22-ц/784/1700/16 Суддя-доповідач апеляційного суду Козаченко В.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Козаченка В.І.,

суддів: Мурлигіної О.Я., Царюк Л.М.

із секретарем судового засідання Гавор В.Б.,

без участі осіб, які беруть участь у справі,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан-Транс-Груп» (далі - ТОВ «Орлан-Транс-Груп») на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 травня 2016 року за позовом ТОВ «Орлан-Транс-Груп» до ОСОБА_2 про стягнення збитків,

В С Т А Н О В И Л А :

26 червня 2015 року ТОВ «Орлан-Транс-Груп» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення збитків.

Позивач вказував, що з 6 серпня 2014 року ОСОБА_2 працював водієм автотранспортних засобів автомобільної колони № 2 Львівської філії ТОВ «Орлан-Транс-Груп». 5 травня 2015 року він був звільнений з роботи з 10 лютого 2015 року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (за прогули без поважних причин).

Виконуючи обов'язки водія автотранспортних засобів в колоні для перевезення вантажів у міжміському, міжобласному та міжнародному сполученні на вантажних автомобілях всіх марок, ОСОБА_2 неодноразово перебував у службових відрядженнях в межах України та за кордоном. У зв'язку з цим він, для заправки дизельним паливом ввірених йому транспортних засобів отримав пластикові картки ТзОВ «Вог Рітейл» та ТзОВ «Е100 УА».

Під час перевезень ОСОБА_2 неодноразово допускав понад нормативне використання палива, в результаті чого ТОВ «Орлан-Транс-Груп» перевитратою пального були завдані збитки у розмірі 4315 грн. 54 коп.

Крім того, у лютому 2015 року відповідач отримав під звіт 7000 грн. авансу, однак відрядження було скасовано, але вказані кошти відповідач не повернув.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь 11315 грн. 54 коп. збитків та 243 грн. 60 коп. судового збору.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 травня 2016 року позов задоволено частково. З відповідача стягнуто на користь позивача 7000 грн. авансу та 150 грн. 70 коп. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено за недоведеністю.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, оскаржував рішення лише в частині незадоволених позовних вимог і просив в цій частині рішення скасувати та ухвалити нове рішення про повне задоволення позову.

Рішення щодо стягнення з ОСОБА_2 7000 грн. авансу сторонами не оскаржувалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача збитків, завданих перевитратою пального, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем ці вимоги не доведено.

Між тим, з такими висновками місцевого суду погодитись не можна, оскільки вони не відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Так, статтею 134 КЗпП України встановлені випадки повної матеріальної відповідальності працівників за шкоду, заподіяну з їх вини підприємству, установі, організації.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: п. 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; п. 6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків.

Відповідно до ст. 135-1 КЗпП договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність може бути укладено за наявності одночасно двох умов: посада, яку працівник займає, або робота, яку він виконує, має бути зазначена в Переліку посад і робіт, що заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, затвердженому постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 28 грудня 1977р. № 447/24 (далі - Перелік № 447/24); виконання обов'язків за посадою, виконання роботи відповідно до професії має бути безпосередньо пов'язане із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих працівникові цінностей.

Хоча вказаний Перелік № 447/24 не містить посади водія, про що наголошував у своїх запереченнях відповідач, проте, у п.п.«в» пункту 14 Постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР від 5 серпня 1983 року № 759 «Про підвищення ефективності використання автотранспортних засобів у народному господарстві, посилення боротьби з приписками при перевезенні вантажів автомобільним транспортом та забезпечення цілості паливно-мастильних матеріалів» (далі - Постанова № 759) передбачено, що з метою посилення матеріальної зацікавленості працівників в економії витрачання паливно-мастильних матеріалів, за перевитрату палива понад затверджених норм з вини працівників автомобільного транспорту з них утримується 100 відсотків вартості перевитраченого автомобільного палива.

У той же час, згідно зі статтею 3 Закону України «Про правонаступництво України» від 12 вересня 1991 року та Постановою Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, та інші акти, ухвалені Верховною Радою Української РСР, діють на території України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України, ухваленим після проголошення незалежності України.

Оскільки питання відповідальності за перевитрату палива законодавством України не врегульовано, то до спірних правовідносин підлягає застосуванню названа Постанова № 759.

Крім того, Пленум Верховного Суду України в п. 12 Постанови від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», роз'яснив, що відповідно до п. 6 ст. 134 КЗпП матеріальна відповідальність в повному розмірі покладається на працівника у випадках, передбачених окремими законодавчими актами. За чинним законодавством така відповідальність може бути покладена, зокрема, за шкоду, заподіяну перевитратою пального на автомобільному транспорті.

Такі ж роз'яснення містяться і в узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства, що регулює матеріальну відповідальність працівників за шкоду, заподіяну роботодавцю» від 11 грудня 2015 року.

Отже п. 6 ч. 1 ст. 134 КЗпП, який значно розширює перелік випадків повної матеріальної відповідальності працівника у випадках, передбачених окремими законодавчими актами, підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що з 6 серпня 2014 року ОСОБА_2 працював водієм автотранспортних засобів автомобільної колони № 2 Львівської філії ТОВ «Орлан-Транс-Груп» з повною індивідуальною матеріальною відповідальністю, з оплатою праці згідно відпрацьованого часу (а.с.7). 5 травня 2015 року він був звільнений з роботи з 10 лютого 2015 року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (за прогули без поважних причин).

Виконуючи обов'язки водія автотранспортних засобів в колоні для перевезення вантажів у міжміському, міжобласному та міжнародному сполученні на вантажних автомобілях всіх марок, відповідач неодноразово перебував у службових відрядженнях в межах України та за кордоном. У зв'язку з цим він, для заправки дизельним паливом ввірених йому транспортних засобів отримав пластикові картки ТзОВ «Вог Рітейл» та ТзОВ «Е100 УА».

Під час перевезень ОСОБА_2 систематично допускав понад нормативно встановлене використання палива, в результаті чого ТОВ «Орлан-Транс-Груп» перевитратою палива були завдані збитки у розмірі 4315, 54 грн. Зокрема:

1. Під час перевезення на автопоїзді НОМЕР_1 за маршрутом Україна-Росія-Україна, за подорожнім листом № 432818 від 22 вересня 2014 року, при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишилося 169 літрів палива. Відповідачем було придбано 1831 літрів дизельного палива. При поверненні автомобіля залишок палива в паливних баках склав 330 літрів. Згідно норми витрат палива даного автомобіля, автомобіль при виконанні даного перевезення повинен використати 1496 літрів палива, згідно ж даних подорожнього листа та розшифровки до нього, поданих відповідачем, витрата палива склала 1659 літрів. Перевитрата палива по даному перевезенню склала 164 літри дизельного палива на загальну суму 1653 грн. 59 коп. (169+1931-14960-330=164). Зважаючи на місцевість, через яку полягав маршрут руху при виконанні даного транспортного завдання на збитки підприємства списано 60 літрів палива на загальну суму 604 грн. 97 коп. Із заробітної плати відповідача на підставі ст. 132 КЗпП України було утримано 376 грн. 88 коп. Тому збитки, завдані відповідачем перевитратою пального при виконанні даного перевезення склали 671 грн. 74 коп. (1653,59-604,97-376,88=671,74).

2. Під час перевезення на автопоїзді НОМЕР_2 за маршрутом Україна-Німеччина-Україна, згідно подорожнього листа № 432830 від 7 жовтня 2014 року, при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишилося 502 літри палива. Відповідачем було придбано 1922 літри дизельного палива. При поверненні автомобіля залишок палива в паливних баках склав 459 літрів. Згідно норми витрат палива даного автомобіля, автомобіль при виконанні даного перевезення повинен використати 1859 літрів палива, згідно ж даних подорожнього листа та розшифровки до нього, поданих відповідачем, витрата палива склала 1966 літрів. Перевитрата палива по даному перевезенню склала 107 літрів дизельного палива на загальну суму 1703 грн. 41 коп. (502+1922-1859-459=107). Зважаючи на місцевість, через яку полягав маршрут руху при виконанні даного транспортного завдання на збитки підприємства списано 57 літрів палива на загальну суму 907 грн. 44 коп. Отже, збитки, завдані відповідачем перевитратою пального при виконанні даного перевезення, склали 795 грн. 97 коп. (1703,41-907,44).

3. Під час виконання перевезення на автопоїзді НОМЕР_3 за маршрутом по Україні, згідно подорожнього листа № 580261 від 18 грудня 2014 року, при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишилося 240 літрів палива. Відповідачем було придбано 1146 літрів дизельного палива. При поверненні автомобіля залишок палива в паливних баках склав 220 літрів. Згідно норми витрат палива даного автомобіля, автомобіль при виконанні даного перевезення повинен використати 1141 літр палива, згідно ж даних подорожнього листа та розшифровки до нього, поданих відповідачем, витрата палива склала 1166 літрів. Перевитрата палива по даному перевезенню склала 25 літрів дизельного палива на загальну суму 434 грн. 63 коп.

4. Під час виконання перевезення на автопоїзді НОМЕР_3 за маршрутом по Україні, згідно подорожнього листа № 580271 від 4 січня 2015 року, при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишилося 220 літрів палива. Відповідачем було придбано 807 літрів дизельного палива. При поверненні автомобіля залишок палива в паливних баках склав 290 літрів. Згідно норми витрат палива даного автомобіля, автомобіль при виконанні даного перевезення повинен використати 694 літри палива, згідно ж даних подорожнього листа та розшифровки до нього, поданих відповідачем, витрата палива склала 737 літрів. Перевитрата палива по даному перевезенню склала 43 літри дизельного палива на загальну суму 725 грн. 47 коп.

5. Під час виконання перевезення на автопоїзді НОМЕР_3 за маршрутом по Україні, згідно подорожнього листа № 580272 від 14 січня 2015 року, при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишилося 290 літрів палива. Відповідачем було придбано 709 літрів дизельного палива. При поверненні автомобіля залишок палива в паливних баках склав 120 літрів. Згідно норми витрат палива даного автомобіля, автомобіль при виконанні даного перевезення повинен використати 837 літрів палива, згідно ж даних подорожнього листа та розшифровки до нього, поданих відповідачем, витрата палива склала 879 літрів. Перевитрата палива по даному перевезенню склала 43 літри дизельного палива на загальну суму 726 грн. 83 коп. (290+709-837-120=43). Зважаючи на складні погодні умови при виконанні даного транспортного завдання на збитки підприємства списано 30 літрів палива на загальну суму 507 грн. 91 коп. Таким чином збитки, завдані відповідачем перевитратою пального при виконанні даного перевезення склали 218 грн. 92 коп.(726,83- 507,91).

6. Під час виконання перевезення на автопоїзді НОМЕР_3 за маршрутом по Україні, згідно подорожнього листа № 580274 від 23 січня 2015 року, при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишилося 120 літрів палива. Відповідачем було придбано 1413 літрів дизельного палива. При поверненні автомобіля залишок палива в паливних баках склав 470 літрів. Згідно норми витрат палива даного автомобіля, автомобіль при виконанні даного перевезення повинен використати 979 літрів палива, згідно ж даних подорожнього листа та розшифровки до нього, поданих відповідачем, витрата палива склала 1063 літрів. Перевитрата палива по даному перевезенню склала 84 літри дизельного палива на загальну суму 1468 грн. 81 коп.

Наказом Львівської філії ТОВ «Орлан-Транс-Груп» № 45 від 11 серпня 2010 року були затверджені тимчасові базові лінійні норми витрат палива та коефіцієнти на виконання транспортної роботи для вантажних автомобілів (далі - Норми) (а.с. 68-72). Ці норми не оскаржувались, не скасовані, а тому є чинними.

Також встановлено, що всі шість долучених до матеріалів справи подорожніх листи (з додатками) та розрахунки перевитрат пального до цих листів (а.с. 9-20) підписані відповідачем без застережень.

Отже ОСОБА_2 був ознайомлений з указаними Нормами, не заперечував проти вказаних перевитрат пального під час здійснених ним перевезень і не надав жодних доказів на підтвердження об'єктивної необхідності перевитрат пального.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Розрахунки позивача обґрунтовано доводять, що загальна сума збитків, завданих відповідачем перевитратою палива, становить 4315 грн. 54 коп.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про те, що зроблений позивачем розрахунок перевитрат палива не відповідає вимогам, які ставляться до такого розрахунку, не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки на роздруківках до подорожних листів, які є продовженням подорожнього листа стоять особисті підписи відповідача, Норми витрат палива, затверджені Львівською філією ТОВ «Орлан-Транс-Груп» наказом № 45 від 11 серпня 2010 року є чинними, а відповідач не довів об'єктивну необхідність перевитрат пального.

Отже, оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення з відповідача збитків завданих перевитратою палива, відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення цих вимог.

В частині вирішення позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Орлан-Транс-Груп» 7000 грн. авансу рішення не оскаржується, відтак, відповідно до положень ст. 303 ЦПК України, судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Наслідком ухвалення нового рішення, відповідно до ст. 88 ЦПК України, є присудження до стягнення з відповідача на користь позивача 513 грн. 60 коп. судового збору, сплаченого ним при подачі позову та апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309, 313 - 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан-Транс-Груп» - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 травня 2016 року в частині відмови в задоволенні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Орлан-Транс-Груп» збитків, заподіяних перевитратою палива, та розподілу судових витрат - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан-Транс-Груп» збитки, заподіяні перевитратою палива, у розмірі 4315 грн. 54 коп. та судові витрати у розмірі 513 грн. 60 коп.

В іншій частині вказане рішення місцевого суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.І. Козаченко

Судді: О.Я. Мурлигіна

Л.М. Царюк