Провадження № 2/752/363/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
26 січня 2016 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Мирошниченко О.В.
за участю секретаря - Мархотка А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», про стягнення суми страхового відшкодування, -
У грудні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до відповідача ПАТ «Страхова компанія «Україна» про відшкодування страхового відшкодування в розмірі 11 705 гривень 63 копійок, пені в розмірі - 2 829 гривень 87 копійок, 700 гривень - витрати на проведення незалежної оцінки експерта та судовий збір у розмір 487 гривень 20 копійок.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що 01 лютого 2015 року в місті Києві по вулиці Трутенка, 7 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого в ПрАТ «СК «Україна» транспортного засобу - автомобіля НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2 під її керуванням.
Винним у здійсненні ДТП був визнаний водій автомобіля НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2
Звернувшись до страхової компанії в порядку та строки, визначені ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхового відшкодування вона не отримала.
В судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач - ПрАТ «СК «Україна», який повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином, явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав.
За таких обставин суд, враховуючи необхідність дотримання розумних строків щодо розгляду справи, приймаючи до уваги думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважав можливим ухвалити заочне рішення за наявними в матеріалах справи доказами, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст.61 ЦПК України не є обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
01 лютого 2015 року по вул. Трутенка, 7 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2.
Відповідно до Постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 19.02.2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП
На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 - власника автомобіля НОМЕР_1 була застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформленого полісом АІ/0646549 ПАТ Страхова компанія «Україна».
Відповідно до звіту № 2484 про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку від 16.02.2015 року ТОВ «Естемейт Плюс» було визначено вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_2, у розмірі 11 705 гривень 63 копійок (а.с.18-28).
У відповідності зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
18.03.2015 року ОСОБА_1 подала заявку про виплату страхового відшкодування та надала всі необхідні документи згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
28.05.2015 року ОСОБА_1 направила на адресу страхової компанії претензію на суму 17 437,91 гривень.
Однак станом на дату подачі позовної заяви позивачем до суду відповіді на претензію не надано, відповідач ПАТ «Страхова компанія «Україна» не виконав своїх обов'язків та ухиляється від виплати страхового відшкодування.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Згідно зі ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву.
Як встановлено в ході розгляду справи, позивачем було здійснено всі необхідні дії, визначені положеннями вказаної статті закону.
Згідно ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.
Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
Судом встановлено, що відповідно до проведеного на замовлення позивача дослідження та складеного за його наслідком звіту № 2484, сума завданого їй матеріального збитку внаслідок пошкодження її автомобіля склала 11 705,63 грн., проте, як встановлено в ході розгляду справи, рішення страховиком з даного приводу не прийнято і страхове відшкодування ПрАТ «СК «Україна» не виплачено, тому суд, виходячи з принципу диспозитивності, закріпленого в ст. 11 ЦПК України, враховуючи те, що з боку відповідача, як того вимагає ст. 60 ЦПК України, не надано доказів на спростування позиції позивача з даного приводу, вважає порушеним право позивача, через що останнє підлягає захисту, та приходить до висновку про обґрунтованість його вимоги про стягнення з відповідача 11 705,63 грн. (а.с. 22-25).
Крім того, згідно п. 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
З огляду на викладене, на думку суду, виходячи з положень ст. 22 ЦК України, підлягає також задоволенню вимога позивача щодо стягнення на його користь з відповідача понесених ним витрат на проведення дослідження в розмірі 700,00 грн.
Згідно п. 36.5. ст. 36 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4 положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК).
Виходячи з наведеного, а також із принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ст. 11 ЦПК України, надходить до висновку про обґрунтованість позову ОСОБА_1 і в цій частині позову, так як обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи. При цьому суд приходить до висновку про можливість покладення в основу рішення розрахунку пені, здійсненого позивачем, оскільки останній стороною відповідача не спростований в розрізі ст. 60 ЦПК України.
Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Питання судових витрат суд вважає за необхідне вирішити відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 23, 1166 ЦК України, ст. ст. 12, 22, 34, 35, 36, 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV, ст. ст.10, 11, 15, 57-60, 81, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», про стягнення суми страхового відшкодування - задовольнити.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Голосіївського районного суду м. Києва протягом 10 днів з дня отримання копії рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом десяти днів з дня його проголошення, а сторонами, які не були присутні при проголошенні рішення суду - протягом десяти днів з дня отримання його копії до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя