Справа № 362/6369/15-ц Головуючий у І інстанції Марчук О. Л.
Провадження № 22-ц/780/4303/16 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв В. О.
Категорія 26 19.07.2016
УХВАЛА

Іменем України

19 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кулішенка Ю.М., Сушко Л.П.,

за участю секретаря Волинець Я.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах дітей Васильківської міської ради Київської області про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом та просило в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2706/0408/71-159 від 01 квітня 2008 року, укладеного між ВАТ «Сведбанк» і ОСОБА_3 в розмірі 1 084 994 гривні 26 копійок, а саме за кредитом - 464 004 грн., по відсотках - 350 201,76 грн., пеня - 270 788,50 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/ незалежним експертом на стадії оцінки майна; виселити без надання іншого житла ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 квітня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, згідно якого банк надав позичальнику кредит у сумі 480 000 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором було укладено договір іпотеки, згідно умов якого ОСОБА_3 передав у іпотеку трикімнатну квартиру АДРЕСА_1. У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань по погашенню кредиту утворилася заборгованість. 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» і ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу, за яким ПАТ «Сведбанк» відступило право вимоги за кредитним договором №2706/0408/71-159 на користь ТОВ «ФК «Вектор Плюс» за договором факторингу, яке в свою чергу, відступило право вимоги на користь ТОВ «Кредитні ініціативи», разом із всіма пов'язаними з ним правами.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2016 року у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи» просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що у випадку звернення нового кредитора до суду, останній повинен з'ясувати питання виконання рішення суду за позовом первісного кредитора. Законом України «Про іпотеку» не заборонено захищати свої права шляхом звернення до суду, навіть якщо особа вже скористалася одним із способів захисту. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя про передачу права власності укладений не був, а, отже, іпотекодержатель скористався своїм правом звернення до суду про стягнення на предмет іпотеки.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 01 квітня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» і ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 2706/0408/71-159, згідно умов якого банк надав позичальнику кошти у розмірі 480 000 грн. строком до 01 квітня 2038 року включно.

В рахунок забезпечення виконання зобов'язань за договором між сторонами було укладено іпотечний договір № 2706/0408/71-159-Z-1, відповідно до якого предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1.

26 серпня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 здійснено виконавчий напис № 5394 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованості у розмірі 595 836 гривень 60 копійок, шляхом звернення стягнення предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1.

На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса постановою старшого державного виконавця ВДВС Васильківського МРУЮ Київської області від 21 вересня 2011 року відкрито виконавче провадження № 28816263.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» і ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладено договір факторингу № 15 та, того ж дня, між останнім і ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, відповідно до яких позивач набув права вимоги заборгованості по укладеному між ВАТ «Сведбанк» і ОСОБА_3 кредитному договору № 2706/0408/71-159 від 01 квітня 2008 року.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що первісний кредитор скористався правом на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Колегія суддів погоджується по суті з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Згідно ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Так, з матеріалів справи вбачаться, що ОСОБА_3 не виконав належним чином покладені на нього кредитним договором зобов'язання, у зв'язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 591 106 грн. 60 коп. 26 серпня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованості у розмірі 595 836 грн. 60 коп. шляхом звернення стягнення предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1.

Отже, первісний кредитор ще до відступлення права вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_3, реалізував право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачене п. 6.1.3. кредитного договору.

Звертаючись до суду з позовом про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1, ТОВ «Кредитні ініціативи» не звернуло увагу, що на вказану квартиру 26 серпня 2011 року було звернуто стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, який не визнаний таким, що не підлягає виконанню, а, отже, є дійсним.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що Законом України «Про іпотеку» не заборонено захищати свої права шляхом звернення до суду, навіть якщо особа вже скористалася одним із способів захисту є безпідставними. Так, первісний кредитор, від якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором, вже скористався способом захисту, який обрано ТОВ «Кредитні ініціативи» у даному випадку.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, рішення суду є законним та обґрунтованим, ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах, а тому підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Кулішенко Ю.М.

Сушко Л.П.