Справа №592/3577/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Труханова Л. М.
Номер провадження 22-ц/788/1305/16 Суддя-доповідач - Дубровна В. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Лузан Л. В. , Сибільової Л. О.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання»

на рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 09 червня 2016 року

у справі за позовом представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання»

про відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю особи,

в с т а н о в и л а :

11 квітня представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернулася до суд з позовом до ПАТ «Сумське МНВО» із зазначеним позовом, у якому просила стягнути на користь ОСОБА_3 100 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю її чоловіка ОСОБА_5. Свої вимоги мотивувала тим, що 28 травня 1971 року позивач перебувала у шлюбі з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, якому за життя було встановлено професійне захворювання. З 05 січня 1969 року по 29 серпня 2008 року чоловік позивача перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання». 29 серпня 2008 року був звільнений за власним бажанням в зв'язку з виходом на пенсію. За життя отримав звання ветеран праці. Згідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання № 64 від 09 липня 2008 року чоловіку позивача були встановлені такі професійні захворювання: ХОЗЛ змішаної етіології (пил+токсичні речовини+інфекція) Ш ст. в фазі загострення. Трахеобронхоалгія. Дискенезія бронхів II ст. Стан після сегментарної резекції нижньої долі правої легені з приводу бронхоектатичної хвороби (1973 р.) Емфізема легень ІІ ст. ЛН III ст. Хронічне декомпенсоване легеневе серце. НК II ст. Захворювання професійне. Нейросенсорна туговухість с помірним ступенем ІІІ ст. зниження слуху професійного характеру. (Основний діагноз). Гіпертонічна хвороба II ст. Гіпертензивне серце (гіпертрофія міокарда лівого шлуночка, гіпертонічна ангіопатія сітківки). ІХС. Дифузний кардіосклероз, атеросклероз аорти, СН II А ст. зі збереженою систолічною функцією лівого шлуночка ІІ ф.кл. Варикозна хвороба правої кінцівки, вени лівої нижньої кінцівки, ХЛВФ 1 ст. Дискинезія жовчного міхура. Хронічний гепатоз. Гіперметропія слабкого ступеня обох очей. Початкова вікова катаракта обох очей. ДЕП (гіпертонічна+атеросклеротична) І-ІІ ст. з гомілковостопного суглобу (Супутній діагноз). Згідно акту освідчення фтизіатричної МСЕК від 08 жовтня 2008 року про результати визначення відсотку втрати професійної працездатності ступінь втрати професійної працездатності склала 75% (ХОЗЛ- 60%, туговухість-15%), безтерміново. Встановлено другу групу інвалідності та встановлено необхідність медикаментозного лікування, санаторного лікування в місцевому санаторії, лікування у пульмонолога, ЛОР, невропатолога. ІНФОРМАЦІЯ_2 року (у віці 68 років) чоловік позивача помер від професійного захворювання. Відповідно до довідки про причину смерті №51 від 04 лютого 2016 року він помер від хронічного обструктивного захворювання легенів.

06 квітня 2016 року Сумською обласною МСЕК № 1 загального профілю встановлено причинний зв'язок смерті ОСОБА_5 з професійним захворюванням. Втрата чоловіка спричинила позивачу значні моральні страждання та переживання. З вини роботодавця втрата її чоловіка настала дуже передчасно і вона залишилася одна. Втрата чоловіка, з яким позивач прожила основну частину свого життя (45 років у шлюбі) супроводжується душевним болем, вона постійно відчуває свою слабкість, безпорадність та неможливість бути повноцінною людиною оскільки саме він був головою сімейства. Тепер, коли вона є пенсіонером, вона почувається самотньою виконуючи хатню роботу, позбавлена можливості повноцінно відпочити, а також не може відчути радість на жодному святі, оскільки тягар втрати близької людини та усвідомлення самотності, яку вже не виправити, постійно пригнічує її емоційний стан. Втрата чоловіка повністю розбалансувала її нервову систему, що виражається в постійному емоційному напруженні, роздратуванні, швидкій зміні настрою, відчутті тривоги. За час хвороби позивач також переносила, разом із чоловіком моральні переживання, оскільки, споглядала його щоденні страждання від невиліковного професійного захворювання, намагалася допомогти, підтримувала морально та фізично, він був для неї найближчою та найріднішою людиною. Після дуже стрімкого розвитку хвороби її чоловік помер і з його смертю вона втратили найцінніше, його любов, опору, моральну та матеріальну підтримку.

Внаслідок його передчасної смерті погіршився матеріальний стан позивачки, що також потягло за собою додаткове морально-емоційне напруження. Передчасна втрата чоловіка спричинила тяжкі моральні страждання, порушилися нормальні життєві зв'язки та виникла необхідність докладати додаткових зусиль для організації праці та побуту

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 09 червня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволений частково.

Стягнуто ПАТ «Сумське МНВО» на користь ОСОБА_3 60 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Сумське МНВО» просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити повністю.

При цьому зазначає, що суд при ухваленні оскаржуваного рішення не врахував, що Товариство не порушувало вимог законодавства про охорону праці, а отже, на його думку, й відсутня його вина у виникненні у ОСОБА_5 професійних захворювань. ОСОБА_5, перебуваючи у трудових відносинах з Товариством у відповідності до вимог ст.29 КЗпП України під розписку був повідомлений про недосконалість технологій та наявність у зв'язку з цим шкідливих виробничих факторів на робочому місці, а також про його права та пільги і компенсації за роботу в шкідливих умовах праці. Незважаючи на те, що в 1995 - 1996 роках ОСОБА_5 вже був поінформований про погіршення стану свого здоров'я, він продовжував працювати у шкідливих умовах праці до 2008 року, тобто майже 13 років. З проханням про виведення його з - під дії шкідливих факторів до Товариства не звертався, оскільки робота в таких умовах надавала йому пільги та переваги. Крім того, зазначає, що суд ухвалюючи рішення, вважав доведеним факт заподіяння моральної шкоди позивачу, однак, на його думку, такий висновок не відповідає обставинам справи та є недоведеним, оскільки ні позивач, ні його представник не надали доказів, які б підтверджували факт спричинення позивачу моральної шкоди або факт того, що ОСОБА_3 у зв'язку зі смертю чоловіка не може реалізувати певні життєві намагання. Письмові докази, підтверджують лише факт встановлення ОСОБА_5 професійного захворювання, групи інвалідності та відсотку втрати працездатності, а також докази на підтвердження факту його смерті. Інших доказів, які б могли підтвердити факт заподіяння позивачу моральної шкоди матеріали справи не містять. Вважає, що обставини, якими суд обґрунтував заподіяння моральної шкоди Товариством, стосуються загальних захворювань, а не лише професійних. Крім того, при визначенні судом розміру суми відшкодування моральної шкоди не було враховано принципів розумності та справедливості.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ПАТ «Сумське МНВО» - Грек В.В., яка апеляційну скаргу підтримує з мотивів у ній викладених, пояснення представника ОСОБА_3- ОСОБА_7, який проти скарги заперечує, перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні за наступних підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з доведеності факту заподіяння моральної шкоди та наявності підстав для її задоволення. Смертю чоловіка від професійного захворювання його дружині спричинена моральна шкода, яка полягає в її душевних стражданнях з приводу його передчасної смерті. Ці страждання будуть супроводжувати позивача все її подальше життя. Через втрату близької їй людини, вона назавжди позбавилась його підтримки, в зв'язку з чим порушився нормальний спосіб її життя та їй доводиться прикладати додаткові зусилля для його організації. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходив з суті позовних вимог, характеру діяння особи та обсягу страждань (душевних, психічних), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, часу та зусиль, які витратив позивач при захисті своїх інтересів.

У відповідності до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак зазначених вимог суд першої інстанції не дотримався.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, з 28 травня 1971 року позивач ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 (а.с.6).

ОСОБА_5 з 05 січня 1969 року по 29 серпня 2008 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «СМНВО» (а.с.7-9 копія трудової книжки).

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Внаслідок неналежних умов праці на робочому місці ОСОБА_5 отримав професійне захворювання у вигляді: Хронічне обструктивне захворювання легень змішаної етіології (пил+токсичні речовини+інфекція) ІІІ ст. в фазі загострення. Трахеобронхоалгія. Дискенезія бронхів II ст. Стан після сегментарної резекції нижньої долі правої легені з приводу бронхоектатичної хвороби (1973 р.) Емфізема легень ІІ ст. ЛН III ст. Хронічне декомпенсоване легеневе серце. НК II ст. Захворювання професійне. Нейросенсорна туговухість с помірним ступенем ІІІ ст.. зниження слуху професійного характеру. (Основний діагноз).Гіпертонічна хвороба II ст. Гіпертензивне серце (гіпертрофія міокарда лівого шлуночка, гіпертонічна ангіопатія сітківки). ІХС. Дифузний кардіосклероз, атеросклероз аорти, СН II А ст. зі збереженою систолічною функцією лівого шлуночка ІІ ф.кл. Варикозна хвороба правої кінцівки, вени лівої нижньої кінцівки, ХЛВФ 1 ст. Дискинезія жовчного міхура. Хронічний гепатоз. Гіперметропія слабкого ступеня обох очей. Початкова вікова катаракта обох очей. ДЕП (гіпертонічна+атеросклеротична) І-ІІ ст. з гомілковостопного суглобу. (Супутній діагноз)(а.с.11)

Відповідно до п. 16-17 акту № 64 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 09 липня 2008 року у ОСОБА_5 виникло професійне захворювання через недосконалості технологій, неефективне використання засобів індивідуального захисту, тривалої роботи в шкідливих умовах праці (а.с.11). А тому, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про не встановлення вини відповідача у виникненні в ОСОБА_5 професійного захворювання.

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 19 вересня 2008 року встановлено, що при первинному огляді ступінь втрати працездатності складає 75 % безтерміново, встановлено другу групу інвалідності, встановлено необхідність медикаментозного лікування, санаторного лікування в місцевому санаторії, лікування у пульмонолога, ЛОР, невропатолога. ( а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року (у віці 68 років) ОСОБА_5 помер від професійного захворювання - хронічного обструктивного захворювання легень, що підтверджується довідкою про причину смерті № 51 від 04 лютого 2016 (а.с. 16 -18).

06 квітня 2016 року Сумською обласною МСЕК № 1 загального профілю та акту № 161 встановлений причинний зв'язок смерті ОСОБА_5 з професійним захворюванням (а.с. 19,61).

Є очевидним заподіяння позивачці моральної шкоди смертю її чоловіка, у зв'язку з чим не можливо погодитися з доводами апеляційної скарги про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди. Але, визначаючи в завищеному розмірі моральну шкоду, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_3, суд першої інстанції в повному обсязі не врахував всі обставини.

Колегія суддів вважає, що належною компенсацією отриманої позивачем моральної шкоди є сума 40 000 грн., приймаючи при цьому до уваги ті обставини, на які послався суд першої інстанції, а також тривале та свідоме перебування у трудових відносинах ОСОБА_5 зі шкідливим виробничим фактором на робочому місці, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи наявність у померлого двох повнолітніх дітей, які відповідно до Закону є особами, які мають право на відшкодування моральної шкоди.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю (ч. 2 ст. 1168 ЦК України).

З урахуванням викладеного, рішення суду підлягає зміні, шляхом зменшення розміру моральної шкоди з 60 000 грн. до 40 000 грн.

У відповідності до ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення.

Згідно з ч.1,2 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.1,2,3,4, ч.2, ч.3, 313, 314 ч.2, 316 ЦПК України,ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» задовольнити частково.

Змінити рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 09 червня 2016 року.

Стягнути з ПАТ «Сумське МНВО» на користь ОСОБА_3 40 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набрало законної сили з моменту його проголошення і з цього дня на нього може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -