Справа № 323/1653/15-ц
№ провадження 2/323/5/16
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

29.01.2016 м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Мінаєва М.М,

секретаря - Тахтаул А.Л.,

за участю

представника позивача - ОСОБА_1В,,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_7, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину недійсними,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2015 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшов позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6, яким позивач, з урахуванням подальших уточнень позовних вимог, просила визначити їй додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8, померлої 11.10.2014 року. Крім того позивач просила визнати недійсним заповіт, що укладений ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6, та посвідчений приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_9 13.06.2012 року, зареєстрований в реєстрі за №№ 716, 717, а також визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке 16.04.2015 року видав ОСОБА_6 приватний нотаріус Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_9 по спадковій справі № 03/2015 (зареєстровано в реєстрі за № 392).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач разом із ОСОБА_7 є спадкоємцем майна ОСОБА_8 за заповітом, складеним останньою 16.02.2007 року. Після смерті ОСОБА_8, яка сталася 11.10.2014 року, позивач не змогла своєчасно звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини з незалежних від неї причини, оскільки в період з 07.04.2015 року по 24.04.2015 року знаходилась на стаціонарному лікуванні, а встановлений законом шестимісячний строк сплинув 11.04.2015 року. Після виписки з лікарні позивач відразу звернулась із заявою про прийняття спадщини 25.04.2015 року, однак отримала відмову через порушення зазначеного строку. Крім того, після звернення до нотаріуса позивачу стало відомо, що ОСОБА_8 за життя склала інший заповіт від 13.06.2012 року, яким заповіла все своє майно відповідачу ОСОБА_6 Однак, за відомостями позивача, ОСОБА_8 станом на червень 2012 року мала захворювання, які виключали можливість усвідомлення нею значення своїх дій та керування ними, а тому заповіт на імя відповідача, а також видане на його підставі свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 16.04.2015 року підлягають визнанню недійсними.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали повністю.

Представник позивача ОСОБА_1, посилаючись на матеріали справи та судову практику, пояснив, що ОСОБА_5 є рідною сестрою ОСОБА_8, і взагалі-то є спадкоємцем її майна за законом однак проживала не разом з нею, а тому мала прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви. Знаючи про свій обовязок, а також знаючи про існування заповіту ОСОБА_8 від 16.02.2007 року, позивач разом ОСОБА_7 (іншим спадкоємцем за зазначеним заповітом) у березні 2015 року мали намір звернутись із заявою про прийняття спадщини до Оріхівської державної нотаріальної контори, однак там їм повідомили, що спадкова справа вже відкрита приватним нотаріусом ОСОБА_9 на підставі заяви ОСОБА_10, про що їм була видна інформаційна довідка із спадкового реєстру. Після цього ОСОБА_5 06.04.2015 року отримала перелом шийки правого стегна, у звязку з чим не змогла своєчасно звернутись із заявою про прийняття спадщини. Факт того, що позивач не зверталась з цією заявою в період часу з жовтня 2014 року по 06.04.2015 року, не може бути підставою для відмови у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини.

Представники відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проти позову заперечували, пославшись на те, що позивач мала можливість звернутись із заявою про прийняття спадщини протягом жовтня 2014 року лютого 2015 року, однак не зробила цього та не навела доказів обєктивності причини неподання такої заяви. А тому факт її хвороби в останні пять днів до закінчення встановленого законом строку для прийняття спадщини не може вважатись поважною причиною пропуску цього строку.

За ініціативою суду до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, була залучена ОСОБА_7, яка вказана спадкоємцем у заповіті ОСОБА_8 від 16.02.2007 року. ОСОБА_7 в судове засідання не зявилась, подавши заяву про розгляд справи без її участі та підтримання позовних вимог.

Дослідивши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

16.02.2007 року ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області ОСОБА_11, зареєстрований в реєстрі за № 21. Цим заповітом ОСОБА_8 заповідала все своє майно, що буде їй належати на день моєї смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право, - ОСОБА_7 та ОСОБА_5

13.06.2012 року ОСОБА_8 склала новий заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_9, яким заповіла все своє майно, що буде їй належати на день моєї смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право, - ОСОБА_6

19.05.2014 року ОСОБА_8 померла у віці 85 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 306344, виданим 14.10.2014 року виконавчим комітетом Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області.

У звязку із смертю ОСОБА_8 за нею відкрилась спадщина.

16.01.2015 року відповідач ОСОБА_6 звернувся із заявою про прийняття спадщини за ОСОБА_8, на підставі якої приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_9 була заведена спадкова справа № 03/2015.

17.03.2015 року позивач отримала в Оріхівській державній нотаріальній конторі інформаційну довідку № 39890259, з якої дізналася про наявність відкритої спадкової справи у звязку із смертю ОСОБА_8

В період часу з 07.04.2015 року по 24.04.2015 року позивач знаходилась на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Мелітопольської лікарні № 1, що підтверджується відповідною випискою з історії хвороби та довідкою, виданою зазначеним медичним закладом.

16 та 17 квітня 2015 року відповідачу були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_8

25.04.2015 року позивач подала приватному нотаріусу Оріхівського районного нотаріального округу ОСОБА_9 заяву про прийняття спадщини за ОСОБА_8

В той же день приватний нотаріус ОСОБА_9 ухвалив постанову про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, пославшись на пропуск позивачем встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини, а також на наявність нового заповіту, який скасовує заповіт ОСОБА_8 від 16.02.2007 року.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до ст. 1271 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Оцінюючи доводи представників позивача та надані ними докази в обґрунтування позовних вимог про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суд вважає, що у своїй сукупності вони свідчать про те, що позивач мав обєктивні труднощі у своєчасному поданні заяви про прийняття спадщини. Суд погоджується з доводами представника позивача ОСОБА_1 про те, що спадкоємець має право в будь-який час протягом шести місяців з дня відкриття спадщини скористатись правом на її прийняття, і вибір конкретної дати чи проміжку часу належить до виключної волі спадкоємця, який при цьому може керуватись власними життєвими обставинами, планами тощо. Тому неподання заяви про прийняття спадщини у певний період часу, коли така можливість була, не може бути підставою для відмови у захисті цього права спадкоємця, якщо у час, який він сам обрав для реалізації свого права, виникли обставини, які обєктивно цьому перешкодили.

З врахуванням цього, суд вважає, що позовні вимоги в частині визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню, оскільки позивач довела наявність незалежних від неї причин, які перешкодили своєчасному реалізації права на прийняття спадщини, а саме перебування на стаціонарному лікуванні в період з 07.04.2015 року по 24.04.2015 року.

Вирішуючи по суті інші позовні вимоги, суд виходить з наступного.

За змістом ст. ст. 3, 4 ЦПК України право на задоволення позову у справі має особа, яка не може в повній мірі реалізувати свої порушені, невизнані або оспорені права. Не може бути задоволено позов особи про захист прав, яких вона не має.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Станом на час розгляду цієї справи позивач залишається такою, що не прийняла спадщину за ОСОБА_8

За відсутності рішення суду про встановлення позивачу додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8, яке набрало законної сили, та за відсутності подальшого звернення позивача до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину і тому відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове майно.

Таким чином, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту його прав, як одного з спадкоємців, шляхом визнання недійсними останнього у часі заповіту ОСОБА_8 та виданого на його підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на користь іншого спадкоємця, при відсутності доказів про прийняття спадщини, будь-яким законом не передбачений, а тому в цій частині заявлений ним позов задоволений бути не може.

Не вдаючись до оцінки доводів сторін та наданих ними доказів в обґрунтування та заперечення вимог про визнання недійсними заповіту ОСОБА_8 від 13.06.2012 року та виданого на його підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.04.2015 року, суд вважає, що зазначені позовні вимоги є передчасними, оскільки право на відповідний позов виникне у позивача лише після подання позивачем заяви про прийняття спадщини у встановленому законом порядку, у визначений судом додатковий строк.

Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 3, 1268-1272 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 10-11, 61, 88, 209, 212, 214-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_7, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, визнання недійсним заповіту, та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину задовольнити частково.

Надати ОСОБА_5 додатковий строк тривалістю два місяці, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_8, померлої 11.10.2014 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 (Запорізька область, Оріхівський район, с. Кірове, провулок Фурманова, 12, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_5 (Запорізька область, Оріхівський район, с. Кірове, вул. Садова, 4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Повний текст рішення складений 03.02.2016 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Запорізької області через Оріхівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі, якщо рішення було ухвалене без участі особи, яка його оскаржує, - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_12