АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2032/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 59 Гончаренко Т.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоДемченка В. А.
суддівПодороги В. М., Бородійчука В. Г.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скарги Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області та ОСОБА_6 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 22 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, Приватного підприємства "Нива-В.Ш.", третя особа - ОСОБА_8, про визнання недійсними прилюдних торгів (аукціону) та акту про їх проведення з продажу нерухомого майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя,

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, Приватного підприємства "Нива-В.Ш.", третя особа - ОСОБА_8, про визнання недійсними прилюдних торгів (аукціону) та акту про їх проведення з продажу нерухомого майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 з 23.02.1974 по 11.10.2011 року. За час шлюбу вони побудували житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 та приватизували земельну ділянку на якій вони розташовані. Свідоцтво про право власності на вказаний будинок і державний акт на право власності на земельну ділянку були видані на ім'я ОСОБА_8 У кінці грудня 2011 року позивачу стало відомо, що на вказане домоволодіння ВДВС Звенигородського РУЮ накладено арешт. Оскільки будинок було побудовано під час шлюбу, позивачка 05.01.2012 року звернулась до суду з позовом про визнання вказаних житлового будинку та земельної ділянки об'єктами спільного майна подружжя та визнання за позивачем права власності на 1/2 частину вказаного нерухомого майна. Цього ж дня, позивачка звернулася до ДВС із заявою про зупинення виконавчих дій до вирішення спору судом, однак ВДВС шляхом проведення 13.01.2012 року прилюдних торгів продав спірне нерухоме майно ОСОБА_6 При цьому боржник ОСОБА_8, який був присутнім на торгах, повідомив ВДВС та покупця ОСОБА_6 про те, що житловий будинок та земельна ділянка є спільним сумісним майном подружжя та предметом спору у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 Однак державний виконавець пояснив, що на торгах реалізується нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Дізнавшись про реалізацію майна, позивач звернулась до суду із заявою про забезпечення позову та 16.01.2012 року відповідною ухвалою суду було заборонено реалізацію майна. Позивач вважає, що ВДВС неправомірно проведено реалізацію спірного майна шляхом продажу його на прилюдних торгах та складено акт про проведення цих торгів. Вказує на те, що постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 16.07.2014 року дії ВДВС по підготовці прилюдних торгів з реалізації житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 визнано неправомірними, а тому і реалізація цього майна має бути визнана незаконною.

Під час судового розгляду в суді першої інстанції представник позивача ОСОБА_9 уточнив позовні вимоги, а саме просив суд визнати недійсними результати прилюдних торгів, оформлених протоколом № 2411191-01 від 16.01.2012 року, згідно яких реалізовано житловий будинок з надвірними спорудами загальною площею 78,2 кв.м. та земельну ділянку, на якій він розташований, площею 845,54 кв. м. по АДРЕСА_1 та визнати недійсним акт головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Звенигородського районного управління юстиції від 25.01.2012 року про проведення вказаних прилюдних торгів. Позовну вимогу про зобов'язання відділу державної виконавчої служби Звенигородського районного управління юстиції зняти арешт з 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами загальною площею 78,2 кв. м. та земельної ділянки, на якій він розташований, площею 845,54 кв. м., по АДРЕСА_1 просив залишити без розгляду, мотивуючи тим, що в ході розгляду вказаної цивільної справи рішенням апеляційного суду Черкаської області від 21.07.2015 року рішення Звенигородського районного суду від 21.04.2015 року в частині задоволення позову про зобов'язання відділу ДВС зняти арешт з частки будинку було скасовано та в цій частині позову було відмовлено. А також, просив стягнути з відповідачів судові витрати на користь позивача по 81 грн.20 коп. в рахунок сплаченого нею судового збору.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 22 липня 2016 року уточнений позов ОСОБА_7 задоволено повністю та визнано недійсними результати прилюдних торгів, оформлених протоколом №2411191-01 від 16.01.2012 року, згідно яких реалізовано житловий будинок з надвірними спорудами загальною площею 78,2 кв. м. та земельну ділянку, на якій він розташований, площею 845,54 кв. м., по АДРЕСА_1, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнано недійсним акт головного державного виконавця ВДВС Звенигородського РУЮ від 25.01.2012 року про проведення вказаних прилюдних торгів, який є підставою для подальшого переоформлення права власності на житловий будинок з надвірними спорудами загальною площею 78,2 кв.м. та земельну ділянку, на якій він розташований, площею 845,54 кв.м., по АДРЕСА_1, стягнуто із відповідачів ОСОБА_6, Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, Приватного підприємства "Нива-В.Ш." на користь позивача ОСОБА_7 по 81,20 грн. з кожного, в рахунок сплаченого нею судового збору .

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Звенигородський міськрайонний відділ ДВС ГТУЮ у Черкаській області та ОСОБА_6 подали апеляційні скарги на дане рішення.

Звенигородський міськрайонний відділ ДВС ГТУЮ у Черкаській області в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати, ухваливши нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_7 відмовити повністю, оскільки вважає його ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати ухваливши нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_7 відмовити повністю так, як вважає його ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача та ДВС, інші сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, повторно в судове засідання не з'явилися, не повідомивши про причини неявки, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають до відхилення, а рішення суду першої інстанції до залишення без змін з наступних підстав.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, і як наслідок ухвалив рішення по справі з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, колегією суддів за матеріалами справи установлено, що ОСОБА_7 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 з 23.02.1974 по 11.10.2011 року ( а. с. 7- 8 т. 1).

За час шлюбу подружжям ОСОБА_7 побудовано житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1. Вказане нерухоме майно було зареєстроване на праві приватної власності за ОСОБА_8 згідно свідоцтва про право власності від 30.09.1987 року ( а. с. 16 т.1). Житловий будинок з надвірними спорудами розташований на земельній ділянці площею 845,54 кв. м. Державний акт на право власності на земельну ділянку було видано на ім'я ОСОБА_8 на підставі рішення сесії Шевченківської сільської ради №17/21 від 25.03.1994 року ( а. с. 18 т.1).

При примусовому виконанні рішення суду про стягнення коштів з боржника ОСОБА_8 державним виконавцем винесено постанову про арешт та заборону відчуження майна боржника - житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 (а.с. 60-61 т. 1).

Спірний будинок перебував в заставі ПАТ «Укрсоцбанк» згідно іпотечного договору № ІД 915/06-034-195 від 06.05.2005 року. Станом на 16.11.2011 року заборгованість ОСОБА_8 перед банком складала 7804,52 грн. та листом від 16.11.2011 року ПАТ «Укрсоцбанк» повідомило ВДВС, що банк не заперечує проти реалізації на аукціоні майна, що перебуває в його заставі ( а. с. 62 т. 1).

Позивач ОСОБА_7 звернулась до відділу ДВС із заявою від 05.01.2012 року про зупинення виконавчого провадження щодо реалізації житлового будинку за надвірними спорудами та земельної ділянки по АДРЕСА_1 до вирішення її позову про визнання права власності на частину цього майна та зняття арешту.

Листом від 18.01.2012 року державний виконавець повідомив ОСОБА_7 про відсутність підстав для задоволення її заяви.

13 січня 2012 року у приміщенні відділу ДВС Звенигородського РУЮ Приватним підприємством «Нива-В.Ш.» було проведено прилюдні торги з реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки та належить ОСОБА_8 , а саме: житлового будинку з надвірними спорудами загальною площею 78,2 кв.м. та земельної ділянки, на якій він розташований, площею 845,54 кв.м. Реалізовано вказане майно ОСОБА_6 за ціною 49989,95 грн. ( а. с. 22 т. 1).

Ухвалою суду від 16.01.2012 року було зупинено продаж арештованого майна, а саме будинковолодіння по АДРЕСА_1 та земельної ділянки розміром 845,54 кв. м., на якій воно розташоване, що відповідно до правовстановлюючих документів належать ОСОБА_8, до вирішення позову по суті та набранням законної сили рішення суду ( а. с. 67 т. 1).

25.01.2012 року головним державним виконавцем ВДВС Звенигородського РУЮ ОСОБА_10 складено акт про проведення прилюдних торгів, який є підставою для подальшого переоформлення права власності в порядку визначеному п. 225 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій ( а. с. 65 т.1).

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 16.07.2014 року частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_7 до відділу державної виконавчої служби Звенигородського районного управління юстиції Черкаської області та визнано протиправними дії відділу державної виконавчої служби Звенигородського районного управління юстиції Черкаської області по підготовці прилюдних торгів з реалізації житлового будинку з надвірними спорудами, загальною площею 78,2 кв. м., та земельної ділянки на якій він розташований, площею 845,54 кв. м. по АДРЕСА_1 (а.с.11-13 т. 1).

Реалізація нерухомого майна, на яке звертається стягнення за рішенням суду, проводиться, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Реалізація здійснюється спеціалізованими організаціями, які залучаються на тендерній (конкурсній) основі, на підставі договорів між Державною виконавчою службою та спеціалізованими організаціями шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах. Умови і порядок проведення прилюдних торгів з продажу квартир, будинків, що є нерухомим майном, на які звернено стягнення, врегульовані Законом України « Про виконавче провадження», Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5. Після повного розрахунку покупців за придбане майно, на підставі протоколу про проведення прилюдних торгів, державний виконавець складає акт про проведені прилюдні торги і подає його на затвердження начальнику відповідного органу державної виконавчої служби, після чого видає покупцю, копія надсилається стягувачу, боржнику.

Правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у забезпеченні переходу права власності (продаж) на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця-учасника прилюдних торгів. Враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведені прилюдні торги є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто в такій формі за результатами прилюдних торгів укладається договір купівлі-продажу між організатором торгів та його переможцем.

Стаття 650 ЦК України передбачає, що особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Відповідно до частини 4 статті 656 ЦК України до договорів купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1 ст.203 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.3 ст.215 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене, прилюдні торги можуть бути визнані недійсними за правилами закріпленими ЦК України, з підстав невідповідності порядку їх проведення вимогам цього Кодексу та актам цивільного законодавства.

Відповідно до частин 1, 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним.

Згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все те, що вона одержала на виконання на виконання цього правочину.

Відповідно до ч.6 ст.52 Закону України Про виконавче провадження стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Колегія суддів погоджується із висновком районного суду, що продажем спірного домоволодіння та земельної ділянки, співвласником яких є позивач, порушено її право власності, оскільки реалізація будинку, що є у спільній власності здійснено без дотримання порядку, встановленого ст. 366 ЦК України, ч.6 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження», а саме - без виділення частки боржника із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, а також п.4.2 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 27 жовтня 1999 року №68/5 (у редакції, яка була чинною на час проведення прилюдних торгів).

Так, колегією суддів за матеріалами справи встановлено, що державному виконавцю до проведення прилюдних торгів було відомо, що реалізований будинок належить боржнику ОСОБА_8 та позивачу ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності. Даний факт йому повідомила позивач 06.01.2012 року, що підтверджується розпискою про вручення рекомендованого листа ( а. с. 20 т. 1) і вищевикладений факт встановлений рішенням суду.

Так, постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 16.07.2014 року по адміністративній справі №823/3025/13-а за позовом ОСОБА_7 до відділу державної виконавчої служби Звенигородського районного управління юстиції Черкаської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_8, ОСОБА_6, філія 24 Приватного підприємства «Нива-В. Ш.» про визнання дій протиправними, яка набрала законної сили, було встановлено, що відповідно до копії повідомлення лист ОСОБА_7 від 05.01.2012 року з проханням зупинити виконавче провадження був отриманий відділом ДВС 06.01.2012 року, тобто до проведення торгів.

В матеріалах зведеного виконавчого провадження міститься лист ОСОБА_11 - стягувача у виконавчому провадженні від 04.03.2011 року, який повідомляє, що боржник ОСОБА_8 перебуває у шлюбі з ОСОБА_7 щонайменше 35 років та просить відділ ДВС зробити запити до голови Шевченківської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, відповідних державних органів для отримання інформації про дружину ОСОБА_8, місце її реєстрації, рухоме та нерухоме майно, що зареєстроване на дружину, та відповідно до ч.8 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», ст.379 ЦПК України звернутися до суду для визначення частки майна боржника у майні, яким володіє спільно з іншими особами та відповідно до листа виконкому Шевченківської сільської ради №02-10/95 від 04.04.2011 року, ОСОБА_8 одружений, дружина ОСОБА_7 зареєстрована і проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_1, тобто на час проведення прилюдних торгів, як будинок, так і земельна ділянка на якій він розташований, були об'єктом спільного майна подружжя ( а.с.11-13 т. 1).

Відповідно до ст.61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Однак, державний виконавець не перевірив даний факт та не дочекавшись рішення суду про визнання права власності на частину у спільному майні подружжя, провів процедуру реалізації майна, чим порушив право власності позивача на належне їй нерухоме майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно зазначено, що реалізація майна боржника ОСОБА_8 здійснена з порушенням права власності позивача ОСОБА_7, яка не є боржником, і тому підстави для обмеження права власності на користування житлом позивача в ході виконавчого провадження відсутні.

Прилюдні торги за своєю юридичною природою - це продаж майна, на яке звернено стягнення. Власником його стає покупець, який запропонував за нього під час торгів найвищу ціну. Під час проведення прилюдних торгів укладається угода про передачу майна у власність, сторонами якої є покупець-учасник прилюдних торгів, і продавець, відділ ДВС в особі спеціалізованої організації, що організовує та проводить ці прилюдні торги. Визнання угоди недійсною можливе з підстав, передбачених ЦК України, зокрема, через його невідповідність актам цивільного законодавства.

Таким чином, є правочином (договором купівлі-продажу ) результат прилюдних торгів, на яких реалізоване майно, оформлений у вигляді акта про проведені торги із зазначенням сторін такого договору - організатора торгів як продавця та переможця торгів як покупця, а також його істотних умов - предмета договору та покупної ціни. Оскільки цей правочин є договором, заінтересована особа має право оспорити його з підстав, передбачених законом. Зокрема з підстав, передбачених ч.1 ст. 215 та ч.1ст. 203 ЦК України договір купівлі-продажу, який укладено за результатами прилюдних торгів, може бути визнано недійсним за позовом заінтересованої особи у разі порушення правил їх проведення, які вплинули на результат торгів та потягли за собою порушення права заінтересованої особи.

Позивач фактично оспорює дійсність саме договору купівлі-продажу будинковолодіння, укладеного між організатором торгів та переможцем, який оформлено у вигляді акту про проведені прилюдні торги від 25 січня 2012 року, за яким житловий будинок з надвірними спорудами та земельна ділянка по АДРЕСА_1 продано за 49989,95 грн. ОСОБА_6 ,так як торги були проведені в порушення вимог п.4.2 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 27.10.1999 року №68/5.

Згідно з п.4.2 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 27 жовтня 1999 року №68/5 (у редакції, яка була чинною на час проведення прилюдних торгів) лот виставляється на торги за наявності не менше двох покупців.

Відповідно до п.7.1 Прикінцевих положень Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 27 жовтня 1999 року №68/5 (у редакції, яка була чинною на час проведення прилюдних торгів) прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися, у разі відсутності покупців, або наявності тільки одного покупця.

За таких обставин проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, на виконання судового рішення про стягнення заборгованості за участю лише одного учасника не відповідає вимогам Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року (справа №6-813цс15).

Окрім цього, на дану правову позицію Верховного Суду України та наявність згоди банку на реалізацію майна, що перебуває в іпотеці, було вказано і в ухвалі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року, при перегляді даної справи в касаційному порядку (а.с.129-131 т.2).

Відповідно до довідки ПАТ «Укрсоцбанк» № 09.303/641 від 06.07.2016 року ПАТ Укрсоцбанк з відділом державної виконавчої служби Звенигородського районного управління юстиції правочин про відступлення прав вимоги за іпотечним договором № ІД 915/06-034-195 від 06.05.2005 року не укладав, належним чином оформленого дозволу, відповідно до законів України «Про іпотеку», «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» та статті 4 Договору № ІД 915/06-034-195, на реалізацію предмета іпотеки (житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій він розташований) в період дії кредитного договору не надавав. На даний час кредит за кредитним договором виконано повністю, претензій до ОСОБА_8 немає ( а.с.164 т.2).

Відповідно до довідки ПАТ «Укрсоцбанк», №03/3031 від 14.06.2016 року, вказаний банк до суду з позовом до ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій він розташований, не звертався ( а.с.165 т. 2 ). Судом першої інстанції вірно встановлено, що у спірних прилюдних торгах брав участь лише один покупець ОСОБА_6 , який і визнаний переможцем, що стверджується копією протоколу №2411191-01 від 16.01.2012 року ( а.с.22 т. 1).

А тому, районний суд обгрунтовано зазначив, що у даному випадку оспорені торги проведено з порушенням п.4.2 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 27 жовтня 1999 року №68/5.

Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності розглядаються у позовному провадженні в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог статті 15 ЦПК.

Оскільки прилюдні торги проведені з порушенням встановленого законом порядку реалізації арештованого нерухомого майна, з порушенням прав позивача як співвласника даного майна, позовні вимоги про визнати недійсними результатів прилюдних торгів з продажу будинковолодіння по АДРЕСА_1, оформлених протоколом № 241191-01, визнання недійсним акту про проведені прилюдні торги з продажу вказаного будинку, затвердженого 25 січня 2012 року - підлягають до задоволення з підстав, передбачених ч.ч.1,3 ст. 215 та ч.1 ст. 203 ЦК України, ст.216 ЦК України.

Окрім цього, відповідно до порядку примусового звернення стягнення коштів з боржника, врегульованого Законом України «Про виконавче провадження», першочергово звертається стягнення на відповідні кошти боржника, рухоме майно, а за його відсутності - на об'єкти нерухомості.

Статтею 54 цього Закону передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Оскільки статтею 575 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) іпотеку визначено як окремий вид застави, норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють звернути стягнення на іпотечне майно для задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов'язань, за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку», про що зазначено у правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-103цс16.

Проаналізувавши усі зібрані по справі докази, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано задоволено позовні вимоги про визнання недійсними прилюдних торгів (аукціону) та акту про їх проведення з продажу нерухомого майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

А тому, з врахуванням встановлених обставин, матеріалів справи, доводів сторін та апеляційних скарг, положень норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на законність ухваленого рішення, у зв'язку з чим апеляційні скарги підлягають до відхилення, а рішення суду першої інстанції до залишення без змін, відповідно до вимог ст.308 ЦПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області та ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 22 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, приватного підприємства "Нива-В.Ш.", третя особа ОСОБА_8, про визнання недійсними прилюдних торгів (аукціону) та акту про їх проведення з продажу нерухомого майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :