Справа № 460/3549/14 Головуючий у 1 інстанції: Гоцко В.І.
Провадження № 22-ц/783/311/16 Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді: Богонюка М.Я.

суддів: Ванівського О.М., Шеремети С.А.,

при секретарі: Жукровській Х.І.,

з участю: апелянта - відповідача ОСОБА_2,

позивача - ОСОБА_3 та її представника - адвоката Чорнія І.А.,

відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 04 грудня 2014 року, -

встановила:

оскарженим рішенням задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 та ОСОБА_2, треті особи: органі опіки та піклування Яворівської РДА та Яворівський РВ ГУ ДМС України у Львівській області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації.

Визнано ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування жилим приміщенням в АДРЕСА_1 та знаття їх з реєстрації з цього жилого приміщення.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Стверджує, що вона тимчасово не проживає в спірній квартирі з поважних причин, іншого житла не має, в спірну квартиру вселилась як член сім'ї ОСОБА_3, а тому просить рішення суду скасувати.

Заслухавши пояснення учасників процесу, суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно норм, закріплених у ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч.ч.2, 3 ст.213 ЦПК України законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_3 (позивачці) та її синові ОСОБА_6.

В спірній квартирі, крім співвласників була зареєстрована ОСОБА_5, як невістка в якості члена сім'ї (відповідач по справі) та дочка ОСОБА_6 і ОСОБА_5 - ОСОБА_2 (другий відповідач).

ОСОБА_3 в жовтні 2014 року звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_2 в якому просила останніх визнати такими, що втратили право на користування спірним жилим приміщенням на підставі ст.71 ЖК України.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі суд першої інстанції виходив з того, що позивач є співвласником спірної квартири, а відповідачі більше як шість місяців без поважних причин не проживають в цій квартирі. Шлюб між ОСОБА_6 і ОСОБА_5 розірвано в грудні 2013 року.

Однак, з такими висновками суду в повній мірі погодитись не можна. Відповідачі по справі є відповідно: колишньою дружиною і донькою іншого співвласника квартири ОСОБА_6. В спірній квартирі вони проживали і були зареєстровані як члени сім'ї власника. Під час розлучення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та після такого між сторонами склались неприязні відносини. Співвласниками квартири було змінено вхідні замки в квартиру, що унеможливило користування такою відповідачами. Зазначені обставини позивачами не заперечувалися. У відповідачів немає іншого житла, яке би їм належало на праві власності чи праві користування.

ОСОБА_2 є неповнолітньою особою, яка зареєстрована і проживала в квартирі, яка на праві власності належить її батькові та бабці.

Відповідачі не втратили інтересу до спірної квартири, в якій бажають проживати.

При таких обставинах у суду першої інстанції не було правових підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право на користування спірною квартирою у відповідності до ст.71 ЖК України.

А відтак, рішення суду не можна вважати законним та обґрунтованим і таке підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.п.1, 3 ч.1 ст.309, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 04 грудня 2014 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 та ОСОБА_2, треті особи: органі опіки та піклування Яворівської РДА та Яворівський РВ ГУ ДМС України у Львівській області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: М.Я.Богонюк

Судді: О.М.Ванівський

Н.О.Шеремета