Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення порядку користування земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, визначення порядку користування земельною ділянкою, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Харківської області від 07 грудня 2015 року,-

вс т а н о в и л а:

У березні 2010 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_7 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, яка розташована у АДРЕСА_1, усунення перешкод у користуванні власністю.

22 квітня 2010 року ОСОБА_7 звернулась до суду із зустрічним позовом про встановлення порядку користування земельною ділянкою за вказаною адресою, усунення перешкод у користуванні власністю.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла.

У лютому 2014 року спадкоємиця ОСОБА_7 - ОСОБА_5, подала до суду зустрічний позов про усунення перешкод у користуванні власністю та земельною ділянкою, визначення порядку користування земельною ділянкою, відшкодування збитків в розмірі 800 грн та стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 березня 2014 року до участі у справі як правонаступника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_7 залучено ОСОБА_5

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_4 посилався на те, що йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори Ольховською О.В. від 13 травня 2009 року, належить 32/50 частини домоволодіння АДРЕСА_1. 18/50 частин вказаного житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель належало ОСОБА_7, на теперішній час -спадкоємиці ОСОБА_5

З приводу користування земельною ділянкою постійно виникають конфлікти. Так, ОСОБА_7 прибудувала тамбур, викопала та поклала фундамент, зробила собі льох під стіною частини будинку ОСОБА_4, по якій проходить газова труба. Також, ОСОБА_7 намагалася продати свою частину домоволодіння і покупці вважали, що вся земельна ділянка у дворі належить ОСОБА_7, тоді як двір є спільним. ОСОБА_7 робила усі перебудови на спільній земельній ділянці, так як порядок користування такою не визначено. Зважаючи на викладене, ОСОБА_4 просив визначити порядок користування земельною ділянко відповідно до 3 варіанту висновку експертизи від 13 серпня 2014 року, згідно якої частина земельної ділянки площею 42,36 кв. м залишається в загальному користуванні, йому виділяється в користування земельна ділянка площею 440,32 кв. м, позивачу за зустрічним позовом виділяється земельна ділянка площею 247,48 кв. м, усунути перешкоди в користуванні власністю, що чинить йому відповідачка по володінню, користуванню та розпорядженню спірним житловим будинком.

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_5 посилалась на те, що у зв'язку зі смертю ОСОБА_7 її правонаступником є вона - донька, яка належним чином прийняла спадщину після смерті матері, подавши заяву в нотаріальну контору у встановлений законом строк.

ОСОБА_4 належить 32/50 частин домоволодіння з надвірними будівлями, розташованого в АДРЕСА_1. ОСОБА_7 на підставі договору купівлі продажу від 06 червня 1996 року, посвідченого державним нотаріусом П'ятої Харківської державної нотаріальної контори, належало 18/50 частин даного домоволодіння з надвірними будівлями.

Між позивачем і ОСОБА_7 виникли неприязні стосунки з приводу користування земельною ділянкою.

Житловий будинок з надвірними будівлями в 1957 році належав: ОСОБА_9 - 5/8 частин, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_10 по 1/8 частині, що підтверджується актом БТІ від 11 лютого 1957 року. ОСОБА_10 та ОСОБА_7 відмовилися від своїх часток на користь ОСОБА_10 Таким чином, домоволодіння стало належати: ОСОБА_9 - 5/8 частин, ОСОБА_10 - 3/8 частини.

Право власності на частку померлого ОСОБА_10 перейшло до його сина ОСОБА_11, а згодом до позивача ОСОБА_4 Після ОСОБА_9 право власності перейшло до дружини, після неї - до її сестри, а згодом до ОСОБА_7 за договором купівлі продажу, а зараз до ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 квітня 2014 року.

Так як ОСОБА_10 у 1962 році та інших роках зробив прибудови до своєї частини будинку, вистроївши їх на залишеній рішенням суду спільній земельній ділянці площею 223 кв. м, то позивач ОСОБА_4 користується більшою частиною спільної земельної ділянки, на якій вистроєні прибудови. В зв'язку з прибудовами було перерозподілено ідеальні частки, і замість 3/8 частин за ОСОБА_10 було визнано 32/50 частини, а за ОСОБА_9 замість 5/8 - 18/50 частин будинку. Користування і розпорядження земельною ділянкою між співвласниками визначається пропорційно розміру часток в спільній власності на будинок /споруду/.

Наступні зміни в розмірі часток в спільній власності на жилий будинок та надвірні будівлі, які виникли в результаті прибудови, перебудови, надбудови, не дають право для зміни встановленого порядку користування та розпорядження земельною ділянкою.

На думку позивачки за зустрічним позовом найбільш прийнятним є варіант №3 експертизи від 14 червня 2012 року, відповідно до якого у загальне користування співвласників виділяється земельна ділянка площею 72,0 кв. м, у її користування - земельна ділянка площею 385,0 кв. м, позивачу за первісним позовом земельна ділянка площею 221,0 кв. м. Згідно цього варіанту є можливість для кожного при необхідності не зустрічатися кожного дня при вході та виході з будинку, і для кожного є можливість при необхідності заїхати автомобілем до входу в свою частину будинку. Майже 4 роки її сім'я вимушена звертатися до юристів, родичів для усунення негативних наслідків дій позивача, порушено уклад її життя та останні роки життя її матері. Вони не мали коштів для лікування ОСОБА_7 Також, було витрачено на оформлення КП «ХМ БТІ» технічного паспорту для відчуження 1/50 частини домоволодіння 800 грн, які вона просить стягнути на свою користь. Вказаними діями ОСОБА_4 їй спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює у 8 000 грн та просить стягнути з останнього.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_4 та зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено в повному обсязі.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 07 грудня 2015 року рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2014 року змінено.

Позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено частково.

Визначено порядок користування земельною ділянкою, яка розташована у АДРЕСА_1 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, згідно І варіанту додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 14199 від 02 березня 2015 року за якою: частина земельної ділянки площею 40,1 кв. м залишається в загальному користуванні І, ІІ співвласника:

І співвласнику (ОСОБА_4) пропонується виділити в користування земельну ділянку площею 258,0 кв. м.

Так як частина земельної ділянки залишається в загальному користуванні, площа земельної ділянки в особистому користуванні складає 237,95 кв. м (258,0-40,1*1/2), у тому числі під будівлями.

ІІ співвласнику (ОСОБА_5) пропонується виділити в користування земельну ділянку площею 430,0 кв. м.

Так як частина земельної ділянки залишається в загальному користуванні, площа земельної ділянки в особистому користуванні складає 409,95 кв. м (430,0-40,1*1/2), у тому числі під будівлями.

Границя розподілу земельної ділянки проходить у такий спосіб: від земельної ділянки загального користування по прямій лінії довжиною 2,41 м, далі повернувши наліво під кутом 63 градусів довжиною 1,79 м, потім по прямій лінії довжиною 3,47 м, далі повернути направо під кутом 95 градусів по прямій лінії довжиною 5,87 м, потім повернути наліво під кутом 135 градусів по прямій лінії довжиною 2,34 м, далі по прямій лінії довжиною 3,1 м, потім повернувши направо під кутом 90 градусів по прямій лінії довжиною 1,57 м, далі повернувши наліво під кутом 90 градусів по прямій лінії довжиною 3,72 м, потім повернувши направо під кутом 90 градусів по прямій лінії довжиною 12,33 м, далі повернувши направо під кутом 90 градусів по прямій лінії довжиною 7,08 м, потім повернувши наліво під кутом 90 градусів по прямій лінії довжиною 4,95 м, розділивши огорожу на відрізки з розмірами 8,7 м та 8,55 м.

Даний варіант наведено у додатку №1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_6 просять скасувати рішення апеляційного суду, а справу передати на новий розгляд до цього суду, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, тому відповідно до ст. 88 ЗК України слід брати до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою.

Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що будинок АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_10 став належати ОСОБА_9 - 5/8 частин і ОСОБА_10, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 по 1/8 частині.

ОСОБА_10 та ОСОБА_7 відмовились від своїх часток на користь ОСОБА_10

За таких підстав, ОСОБА_9 стало належати 5/8 частин, ОСОБА_12 - 3/8 частин спірного житлового будинку.

Рішенням нарсуда Жовтневого району м. Харкова від 21 січня 1959 року був проведений реальний розподіл домоволодіння і спільна сумісна власність перетворилася в спільну часткову власність, зокрема на 5/8 і 3/8 часток житлового будинку.

ОСОБА_10 у 1962 році і других роках зробив прибудови до своєї частини будинку, а тому, були перерозподілені ідеальні частки і замість 3/8 частин за ОСОБА_10 було визнано 32/50 частин, за ОСОБА_9 - 18/50 частин, замість 5/8 частин.

Після ОСОБА_9 право власності на житловий будинок перейшло до дружини, після неї до її сестри, а з 06 червня 1996 року перейшло до ОСОБА_7 за договором купівлі продажу, а на теперішній час до позивача за зустрічним позовом ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25 квітня 2014 року.

Право власності на частку померлого ОСОБА_10 перейшло до його сина ОСОБА_13, з 13 травня 2009 року перейшло до позивача, ОСОБА_4 на 32/50 частини житлового будинку.

Колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про те, що порядок користування земельною ділянкою за варіантом №1 висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи №14199 від 02 березня 2015 року визначений з урахуванням первісних часток у розмірі 3/8 і 5/8 на будівлю та споруди на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову та з урахуванням прав ОСОБА_4, оскільки на земельній ділянці, яка йому виділено залишаються належні йому надвірні будівлі і споруди, зокрема сарай літ «Л», вигрібна яма № 5 та трубний колодязь № 3.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про встановлення порядку користування земельною ділянкою за запропонованим ним варіантом №3 висновку експертизи від 13 серпня 2014 року, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, дійшов до обґрунтованого висновку, що варіант надано з урахуванням належності сторонам на праві власності часток після перерозподілу, який відбувся після 1962 року, а саме, з урахуванням 32/50 частин, та 18/50 частин житлового будинку, які належать сторонам на теперішній час.

Також, відповідно до висновку експертизи від 14 червня 2012 року за № 261/566 запропоновано чотири варіанти порядку користування земельною ділянкою. При цьому, судами правильно вказані висновки не взято до уваги, оскільки для виконання вказаних варіантів порядку користування земельною ділянкою ОСОБА_4 необхідно перенести сарай та душ, що розташовані біля тильної сторони, на земельну ділянку, яка буде запропонована йому у користування, тобто необхідно докласти зусиль, зокрема, матеріального характеру, що суперечить інтересам ОСОБА_4

Крім того судами правильно відмовлено ОСОБА_5 у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, оскільки доказів, що неправомірнми діями ОСОБА_4 їй така шкода заподіяна не надано.

Такі висновки суду апеляційної інстанції відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 07 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова