Справа №472/1009/15-ц 15.03.2016 15.03.2016 15.03.2016
Справа № 472/1009/15-ц
Провадження №22ц/784/632/16 Головуючий в першій інстанції Тустановський А.О.
Категорія 39 Доповідач в апеляційній інстанції Довжук Т.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої - Довжук Т.С.,

суддів: Коломієць В.В., Шолох З.Л.,

із секретарем судового засідання Тищенком Л.С.,

без участі сторін,

розглянула у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області

на рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 25 грудня 2015 року по справі за позовом

ОСОБА_3,

заінтересована особа - Веселинівська селищна рада Веселинівського району Миколаївської області (далі - сільрада)

про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИЛА:

18 серпня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позивач зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла дружина його покійного брата ОСОБА_4 - ОСОБА_5 Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 Вважаючи себе спадкоємцем п'ятої черги та, оскільки інших спадкоємців не має, він звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 Проте, оскільки він не мав всіх необхідних документів його заяву не було прийнято.

Посилаючись на вищезазначене, похилий вік, наявність хронічних хвороб та вимоги ст. 1272 ЦК України позивач просив визначити йому додатковий строк терміном на три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 25 грудня 2015 року визначено ОСОБА_3 додатковий строк в три місяці для подання ним заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В апеляційній скарзі сільрада просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. На думку апелянта, рішення суду ухвалено без повного з'ясування обставин справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_5, яка була дружиною його померлого брата, та строк для прийняття спадщини позивачем пропущений з поважних причин.

Проте погодитись із такими висновками суду не можна, що є підставою для скасування рішення та ухвалення нового рішення.

Так, згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. ст. 1261-1265 ЦК України право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Спадкоємцем є особа, право якої на спадкування визначено законом або заповітом.

Виходячи з вимог Цивільного кодексу України,

Сімейного кодексу України поняттями «родичі», «родинні

стосунки» охоплюється коло осіб, які пов'язані між собою певним

ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід,

внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні),

двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник.

Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за

походженням.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є рідним братом ОСОБА_4, який ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер. Після його смерті залишилась дружина ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Позивач у родинних стосунках з ОСОБА_5, яка була дружиною покійного брата, не перебував і не є родичем спадкодавця.

За змістом ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Враховуючи той факт, що ОСОБА_5 не залишила заповіту, спадкування у даному випадку відбувалося за законом.

Зміст зазначених норм права вказує на права спадкоємця, яким позивач ні по закону ні за заповітом не являється, а тому його права не порушені, а позов є безпідставним і задоволенню не підлягає.

Згідно із ст. 10 ЦПК України сторони, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду в силу пункту 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області задовольнити.

Рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 25 грудня 2015 скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Т.С. Довжук

Судді В.В. Коломієць

З.Л. Шолох