АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2463/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 Мельник І. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЮвшина В. І.
суддівГончар Н. І., Корнієнко Н. В.
при секретаріНаконечній М. М.

представника позивача ОСОБА_6

представника відповідача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_8 на рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 06 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_8, третя особа Черкаська міська рада про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_9 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_8, третя особа Черкаська міська рада про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 02.04.2014 року він є власником домоволодіння та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Відповідачі ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_8 є сусідами та суміжниками землекористувачами.

Позивач стверджує, що відповідачі здійснили самозахват землі, як проїжджої частини так і землі Черкаської міської ради та здійснюють забудову земельної ділянки спорудами різного призначення.

30 жовтня 2015 року ОСОБА_12 подав додаткову позовну заяву, якою притягнув до участі в справі в якості відповідача іншого сусіда та суміжного землекористувача ОСОБА_8

У зв'язку з чим просив суд зобов'язати ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_8 не чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою. Усунути перешкоду в користуванні земельною ділянкою, шляхом знесення паркану за адресою: АДРЕСА_2, який належить ОСОБА_8

Рішенням Соснівського районного суду Черкаської області від 06 жовтня 2016 року позов задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_8 не чинити перешкоди в користуванні земельною ділянкою та домоволодінням за адресою: АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_9 Усунути перешкоди в користуванні земельної ділянки та домоволодінням за адресою: АДРЕСА_1, шляхом перенесення ОСОБА_8 металевої огорожі домоволодіння АДРЕСА_2 зі сторони проїзду до житлового будинку «Б-I», а саме: Від т.18 до т.19 - відкласти 0,53 м; Від т.16 до т.15 - 1,35 м (проїзд зі сторони гаража домоволодіння АДРЕСА_2 проїзд); Від т.15 та т.19 з'єднано. Відстань від т.15 до т.19-16.14 м. Приведено площу земельної ділянки АДРЕСА_2 у відповідність до рішення №68 від 27.03.1990 року Черкаської міської ради, яка складала 379 кв.м.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права і просить скасувати рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 06 жовтня 2016 року і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції не повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_9 до ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_8, третя особа Черкаська міська рада про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач ОСОБА_8 здійснив самозахват землі, як проїжджої частини так і землі Черкаської міської ради та здійснює забудову земельної ділянки спорудами різного призначення, чим порушує право користування своєю власністю позивачу. Вимоги позивача щодо відповідачів ОСОБА_10, ОСОБА_11, щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою не знайшли свого об'єктивного підтвердження.

Проте з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 02 квітня 2014 року ОСОБА_9 набув право власності на домоволодіння та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є сусідами та власниками суміжного будинковолодіння та земельної ділянки в АДРЕСА_3.

Власником суміжного будинковолодіння в АДРЕСА_2 є ОСОБА_8

Вважаючи, що власники суміжних домоволодінь здійснили самозахват землі,

здійснюючи її забудову, чим звузили проїжджу частину до будинковолодіння позивача до 1,8 метра, та перешкоджають йому повноцінно користуватись своєю власністю, а тому позивач просив суду усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою та домоволодінням за адресою: АДРЕСА_1, відповідачів, суміжних землевласників.

Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55).

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Згідно зі статтею 152 ЗК України (в редакції, яка була чинною на час звернення позивачів до суду) держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87 - 90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143 - 146, 149, 151, 153 - 158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України, статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

Відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 02 квітня 2014 року ОСОБА_9 успадкував після смерті свого батька, ОСОБА_13, земельну ділянку площею 575, кв.м., що розташована по АДРЕСА_1 та належала померлому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого на підставі рішення Черкаської міської ради від 28.02.2008 року №4-316 та зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №61 від 14.04.2008 року.

Відповідно до ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власників сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістилися або стали непридатними.

Згідно ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

Відповідачі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є власниками суміжного будинковолодіння АДРЕСА_3. ОСОБА_8 також є власником суміжного будинковолодіння АДРЕСА_2. В 1953 році розмір земельної ділянки по АДРЕСА_3 становив 735 кв.м. і на даній земельній ділянці було розміщено одне самостійне будинковолодіння.

Рішенням №68 від 27.03.1990 року виконком Черкаської міської ради народних депутатів розділив будинковолодіння АДРЕСА_3 на дві окремі земельні ділянки (а.с. 104-105), де під жилий будинок АДРЕСА_3 виділено земельну ділянку розміром 460 км.м., а під жилий будинок АДРЕСА_2 виділено земельну ділянку розміром 379 кв.м.

В послідуючому власник будинковолодіння АДРЕСА_2 ОСОБА_8 шляхом замозахвату земель Черкаської міської ради, перенесення металевої огорожі в сторону проїзду, збільшив розміри своєї земельної ділянки на 28 кв.м. з 379 кв.м. на 393 кв.м. (а.с. 86-87).

Зазначені обставини підтверджені висновком земельно-технічної експертизи та листом департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради за №4174-2 від 20.08.2015 року.

Самовільно зайнята земельна ділянка ОСОБА_8 із земель Черкаської міської ради не межує з земельною ділянкою позивача ОСОБА_9, а тому не порушує його право землекористування. Черкаська міська рада не заявляла вимог про повернення самовільно зайнятих ОСОБА_8 28 м.кв. землі, що належить Черкаській міській раді.

Доводи позивача ОСОБА_9 про те, що самовільним зайняттям ОСОБА_14 землі Черкаської міської ради суттєво звужено проїзд, що перешкоджає вільному проїзду до його будинковолодіння та гаражу не підтверджено належними та допустимими доказами, так як в матеріалах справи відсутні дані про ширину проїзної частини дороги біля будинку АДРЕСА_2, висновок експертизи лише містить дані про самовільне зайняття ОСОБА_8 частини дороги, а зменшення ширини дороги біля будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 відбулось в результаті будівництва самим позивачем цегляного гаража (а.с.8).

Відповідно до статті 60 ЦПК України саме на позивача покладено обов'язок довести обставини порушення його прав ОСОБА_8 самовільним зайняттям земельної ділянки, площею 28 кв.м., що належить територіальній громаді міста Черкаси, а саме доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Враховуючи викладене, та що суд першої інстанції не повно встановив фактичні обставини справи, що мають значення, не встановив порушення прав позивача фактом самовільно зайняття відповідачем 28 кв.м. землі територіальної громади м. Черкас та прийшов до передчасного висновку про захист прав позивача та зобов'язання ОСОБА_8 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою ОСОБА_9 шляхом перенесення металевої огорожі та звільнення самовільно зайнятої землі, що належить територіальній громаді м. Черкаси.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає до скасування та ухвалення нового рішення, яким ОСОБА_9 відмовити в задоволенні позовних вимог по заявлених ним підставам.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 на рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 06 жовтня 2016 року задоволити, а рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 06 жовтня 2016 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_9 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_8, третя особа Черкаська міська рада про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з часу проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :