Вищий спеціалізований суд україни з розгляду цивільних і кримінальних справ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючогоГвоздика П.О.,
суддів: Євтушенко О.І., Завгородньої І.М.,

Іваненко Ю.Г., МартинюкаВ.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 10 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2011 року Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позивач зазначав, що 11 березня 2008 року між банком та ОСОБА_4 укладено договір, за яким відповідач отримав кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії на суму 128 700 доларів США на споживчі цілі, строком до 10 березня 2015 року під 12,9 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за вищевказаним кредитним договором, 11 березня 2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки, предметом якого є нежитлове приміщення загальною площею 77,6 кв. м по АДРЕСА_1.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 свої зобов'язання за кредитним договором не виконує і не проводить щомісячного часткового погашення кредиту всупереч умовам укладеного договору, внаслідок чого існує заборгованість у розмірі 305 595,87 доларів США, банк просив в рахунок її погашення, звернути стягнення на належний відповідачці предмет іпотеки.

У серпні 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду із зустрічним позовом до ПАТ АБ «Укргазбанк» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору укладеного 11 березня 2008 року між банком та ОСОБА_4 недійсним, посилаючись на те, що спірний правочин містить несправедливі умови та його здійснено з використанням нечесної підприємницької практики.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 15 серпня 2014 року у задоволенні первісного позову відмовлено, а зустрічний позов задоволено. Визнано кредитний договір від 11 березня 2008 року, укладений між ПАТ АБ «Укргазбанк» і ОСОБА_4, недійсним. Визнано недійсним укладений між ПАТ АБ «Укргазбанк» і ОСОБА_5 договір іпотеки від 11 березня 2008 року, виключено з реєстру іпотек та заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис про іпотеку та заборону відчуження щодо нежитлового приміщення, загальною площею 77,6 кв. м по АДРЕСА_1. Зобов'язано ПАТ АБ «Укргазбанк» зарахувати від ОСОБА_4 сплачену ним суму у рахунок погашення заборгованості в розмірі 25 703,28 долари США (еквівалент 129 801 грн 58 коп.) та судові витрати у сумі 4 144 грн та встановлено для нього розстрочку виконання рішення суду на 24 місяці у сумі 582 476 грн 33 коп. рівними щомісячними платежами по 24 269 грн 85 коп.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 10 серпня 2015 року, рішення місцевого суду в частині вирішення вимог первісного позову скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором від 11 березня 2008 року в загальній сумі 305 595,87 доларів США, яка складається із: 82 103,31 долари США -достроково стягнуті кредитні кошти, 42 900 доларів США - прострочена заборгованість за основним зобов'язанням, 90 020,03 доларів США заборгованість за несплаченими процентами, 20 198,72 доларів США - пеня за порушення строків сплати заборгованості за основним зобов'язанням та 70373,81 доларів США - пеня за порушення строків сплати процентів за користування кредитом. В рахунок погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 11 березня 2008 року, а саме: нежитлове вбудоване приміщення (офіс), загальною площею 77,6 кв. м по АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_5, шляхом продажу на прилюдних торгах за ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності у порядку, передбачену законом під час проведення виконавчих дій.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 просить рішення апеляційного суду скасувати та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення місцевого суду в частині вирішення вимог первісного позову, суд апеляційної інстанції, виходив із того, що внаслідок порушення ОСОБА_4 умов кредитного договору утворилася заборгованість перед позивачем, в рахунок стягнення якої необхідно звернути стягнення на належний відповідачці предмет іпотеки, врахувавши наданий банком розрахунок заборгованості.

Проте повністю погодитися з такими висновками апеляційного суду не можна.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що 11 березня 2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за яким банк надав, а відповідач отримав 128 700 доларів США кредиту у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії та зобов'язався їх повернути до 10 березня 2015 року та сплатити 12,9 % річних за користування коштами.

На забезпечення виконання зобов'язань позичальника в цей же день між банком та ОСОБА_5 укладено договір, за яким вона передала в іпотеку нежитлове приміщення загальною площею 77,6 кв. м по АДРЕСА_1 вартістю 905 000 грн.

Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, у результаті чого станом на 12 серпня 2014 року існує заборгованість за кредитним договором на суму 305 595,87 доларів США, з яких: 82 103,31 долари США за дострокове стягнення кредитних коштів, 42 900 доларів США простроченого боргу за основним зобов'язанням; 90 020,03 доларів США боргу за процентами; 20 198,72 доларів США пені за порушення строків сплати заборгованості та 70 373,81 долари США пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом.

Відповідно до ст. 548 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Апеляційним судом стягнуто з відповідачки, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки суми пені за порушення строків сплати заборгованості в розмірі 20 198,72 доларів США та 70 373,81 долари США пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом, при цьому не застосовано вищевказану норму до спірних правовідносин та не перевірено, чи розмір пені значно перевищує розмір збитків, не вирішено і не обговорено питання про наявність чи відсутність відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК Українипідстав для зменшення розміру неустойки.

Під час вирішення питання про зменшення неустойки суд повинен об'єктивно оцінити конкретну ситуацію: чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів обох сторін, які заслуговують на увагу; майновий стан сторін; ступінь виконання зобов'язання; причини неналежного виконання зобов'язання та форму вини боржника; співрозмірність розміру неустойки наслідкам порушення; добровільне усунення винною стороною порушення та його наслідків тощо.

При цьому, за загальними вимогами процесуального права, закріпленими у ст. ст. 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позову, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, наявності доказів, що їх підтверджують). Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Однак, всупереч вищевказаним нормам процесуального законодавства в рішенні апеляційного суду взагалі не міститься підтверджень перевірки достовірності заявленої позивачем суми кредиту і обґрунтованості нарахуванням процентів, не наведено у своєму рішенні розрахунків, з яких виходив при ухваленні рішення, не перевірялося чи визначена сума заборгованості згідно із висновком судової економічної експертизи розрахована згідно із умовами спірного кредитного договору та додатків до нього.

З огляду на викладене ухвалене у справі рішення апеляційного суду в частині вирішення вимог первісного позову не можна визнати законним й обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 10 серпня 2015 року в частині вирішення вимог позову Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: О.І. Євтушенко
І.М. Завгородня
Ю.Г. Іваненко
В.І. Мартинюк