Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1561/16
провадження 2/382/762/16
У Х В А Л А

Іменем України

01 грудня 2016 року Яготинський районний суд

Київської області, в складі;

Головуючого судді Карпович В.Д.

при секретарі Шипота Я.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготині справу за позовом ОСОБА_1, представник позивача; ОСОБА_2 до Яготинської міської ради, про визнання права в ласності за набувальною власністю.

Встановив:

В позові до суду позивач вказав, що в серпні 2016 року він звернувся до Яготинської районної державної нотаріальної контори з питання посвідчення договору дарування належного йому магазину, що розташований по вулиці Шевченка, 17-а в місті Яготин Київської області.

У посвідченні вказаного правочину йому було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючого документу на нерухоме майно згідно переліку, що наведений у п.п. 1.2 п. 1 Глави 1 Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту України за № 296/5 від 22.02.2012 та зареєстрованого у Мінюсті України 22.02.2012 за № 282/20595.

Відповідно до п.п. 1.1 п. 1 Глави 1 Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при вчиненні правочину щодо відчуження та застави майна, нотаріусу подаються наступні документи: право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що посвідчують право власності (довірчої власності) на майно, що відчужується або заставляється, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та у передбачених законодавством випадках, документів, що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно в осіб, які його відчужують. У разі посвідчення правочинів щодо відчуження та застави нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, документи, що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно, не подаються.

Відповідно до п.п. 1.2 п. 1 Глави 1 Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ? право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, земельну ділянку, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, одним з таких документів або їх дублікатів: нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, дарування, міни, спадковим договором; свідоцтвом про придбання арештованого нерухомого майна з публічних торгів (аукціонів); свідоцтвом про придбання заставленого майна на аукціоні (публічних торгах); свідоцтвом про право власності; державним актом на право власності на земельну ділянку; свідоцтвом про право на спадщину; свідоцтвом про право власності на частку в спільному майні подружжя; договором про поділ спадкового майна; договором про припинення права на утримання за умови набуття права на нерухоме майно; договором про припинення права на аліменти для дитини у зв»язку з передачею права власності на нерухоме майно; договором про виділення частки в натурі (поділ); іпотечним договором, договором про задоволення вимог іпотекодержателя, якщо умовами таких договорів передбачено передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки; рішенням суду; договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства, тощо.

Вказаних документів у його розпорядженні немає, що перешкоджає йому здійснити державну реєстрацію права власності на належний йому магазин з метою здійснення його відчуження у подальшому.

Вказаний магазин був побудований позивачем у 1990 році та використовувався ним для здійснення господарської діяльності.

Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1970 рік) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої 31.01.1966 р, яка була чинною до 13.12.1995 р.

Відповідно до розяснення, що міститься в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 12/5-126 від 23.03.1999 р. «Щодо оформлення права власності на обєкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію», по обєктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації (до врегулювання цього питання законодавчими та нормативними актами).

Тобто, ? підставою для оформлення права власності на приватні житлові будинки садибного типу, дачні та садові будинки з господарськими спорудами і будівлями, споруджені до 5 серпня 1992 р., є висновок про технічний стан будинку (будівлі), складений бюро технічної інвентаризації за формою, встановленою Міністерством з питань житлово-комунального господарства за погодженням з Міністерством регіонального розвитку та будівництва, в тому числі і шляхом викладення вказаної інформації у технічному паспорті на будинок, що виготовлений за наслідками проведеної первинної технічної інвентаризації будинку.

Таким чином, позивач, починаючи з 1990 року і по даний час, тобто понад 10 років, за наявності факту обізнаності Яготинської міської ради, як володільця та розпорядника землі, на якій здійснено будівництво згаданого магазину, відкрито володів та використовував для власної господарської діяльності магазин за адресою: вулиця Шевченка, 17-а в місті Яготин Київської області.

Статтею 344 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Добросовісність є однією із засад цивільного законодавства, наряду зі справедливістю та розумністю (ст.3 ЦК України). Законодавець не зазначив, що саме слід розуміти під таким терміном, як добросовісність володіння за набувальною давністю, але враховуючи ту обставину, що вітчизняний ЦК є фактичною рецепцією римського приватного права з урахуванням національних особливостей, то для визнання володільця добросовісним вважається достатнім, щоб вказане нерухоме майно не було набуте злочинним шляхом чи способом, який завідомо суперечить основам правопорядку та моралі.

Він відкрито та добросовісно володів та на даний час вона продовжує володіти магазином, що розташований по вулиці Шевченка, 17-а в місті Яготин Київської області. Дана обставина була очевидна для відповідача, оскільки між позивачем та відповідачем укладено договір оренди землі за вказаною адресою, в тексті якого (п. 3 Договору) вказано про те, що на орендованій земельній ділянці по вулиці Шевченка, 17-а в місті Яготин Київської області знаходиться належний позивачу магазин. Тобто, відповідач знав про це та мав можливість бачити, позивач не перешкоджав стороннім особам отримати будь-яку інформацію про його володіння вказаним магазином.

Просив:

Визнати за ним-Осіпчук ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний № в реєстрі фізичних осіб платників податків НОМЕР_1, право власності на магазин, що розташований по вулиці Шевченка, 17-а в місті Яготин Київської області.

Після призначення справи до розгляду в судовому засіданні, представник позивача надіслала до суду заяву в якій просила залишити даний позов без розгляду.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що дане клопотання підлягає до задоволення в порядку ст.. 207 ЦПК України.

Керуючись ст.. 207 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, представник позивача; ОСОБА_2 до Яготинської міської ради, про визнання права власності за набувальною власністю, залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області, протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя Карпович В.Д.