Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/920/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Карпенко О. Л.
УХВАЛА

Іменем України

06.04.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого Карпенка О.Л.,

суддів: Голованя А.М., Фомічова С.Є.,

за участю секретаря: Діманової Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 25 лютого 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

24 грудня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення з відповідача на свою користь компенсації ? частини понесених нею додаткових витрат на утримання дитини, а саме витрат повязаних з навчанням неповнолітньої дочки ОСОБА_4, у період з серпня місяця 2013 року по травень 2014 року, що, становить 8580 грн. 50 коп. Вимоги обґрунтовано тим, що шлюб між нею і відповідачем розірвано у 2001 році, від сумісного життя сторони мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка 21 серпня 2012 року змінила прізвище на ОСОБА_2. Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати з позивачкою. За рішенням Петрівського райсуду Кіровоградської області від 6 квітня 2006 року з відповідача стягувалися аліменти на утримання доньки до досягнення нею повноліття 6 травня 2014 року. З 2013 року донька навчається на факультеті менеджменту та маркетингу Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» на договірній основі, вартість навчання протягом одного семестру становить 7700 грн. Крім того за проживання доньки у гуртожитку необхідно сплачувати щомісячно кошти. Позивач понесла додаткові витрати повязані з навчанням дитини у ВНЗ та проживанням доньки за місцем навчання за період з серпня 2013 року по травень 2014 року на загальну суму 17161 гривня. Відповідач відмовився в добровільному порядку приймати участь у цих додаткових витратах, хоча працює та має таку можливість.

Рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 15 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржила його в апеляційному порядку і просила скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги. Обґрунтовуючи скаргу, позивач зазначила про невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права. На її переконання навчання дитини особлива обставина, яка зумовлює наявність додаткових витрат. Учать батька (матері) в таких витратах є обовязком, а не його (її) правом. Конкретні обставини справи можуть впливати лише на розмір участі батьків в таких витратах. Відповідач приховав від суду наявність у нього доходу від земельної ділянки у вигляді орендної плати.

Відповідач скористався своїм правом подати письмові заперечення на апеляційну скаргу в яких стверджував про безпідставність та необґрунтованість апеляційної скарги. Зокрема, він вказує на довільне тлумачення позивачем норм ст. 185 СК України та позицій Верховного Суду України, викладених в ухвалі від 16 грудня 2009 року та в постанові від 24 грудня 2014 року.

Сторони, повідомленні про час та місце розгляду справи, але в судове засідання не зявилися. При цьому позивач надіслала суду заяву від 4 квітня 2016 року про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач такої заяви не подав, але й про причини неявки суд не повідомив.

Проте, згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторінабо інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

У звязку з неявкою сторін у судове засідання та відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив і матеріалами справи підтверджується, що сторони по справи перебували у шлюбі, який розірвали у 2001 році.

Вони являються батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка 21 серпня 2012 року змінила прізвище ОСОБА_5 на ОСОБА_2.

Після припинення сторонами сумісного проживання їх спільна донька ОСОБА_5 залишився проживати разом з матірю.

На підставі рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 6 квітня 2006 року відповідач сплачував аліменти на утримання доньки до досягнення нею повноліття у розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісячно.

З 1 вересня 2013 року і на час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_6 навчалаться на факультеті менеджменту та маркетингу Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» на платній основі за договором № 3100/13 д-53 від 12 серпня 2013 року, укладеним між Національним технічним університетом України «Київський політехнічний інститут» та ОСОБА_2 Строк навчання до 30 червня 2017 року. Вартість навчання протягом одного навчального року становить 15400 грн.

Згідно рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 30 жовтня 2015 року, відповідач сплачує аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_6 в розмірі 1/6 частини його заробітку на період навчання доньки починаючи з 25 травня 2015 року і до закінчення терміну навчання, тобто до 30 червня 2017 року.

З серпня 2013 року по травень 2014 року, тобто у період до виповнення повноліття дочки ОСОБА_4 (до 6 травня 2014 року), позивач понесла витрати на оплату навчання дочки у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут» на суму 15400 грн. (15 серпня 2013 року 7700 грн. та 29 січня 2014 року 77000 грн.) і проживання у гуртожитку за місцем навчання 1761 грн., а всього 17161 грн.

? частина цих витрат становить 8580 грн. 50 коп.

Крім того, суд встановив, що відповідач працює слюсарем по ремонту обладнання комунального підприємства «Петрівське», заробітна плата за період з 3 червня 2013 року по 31 грудня 2013 року становила 15029 грн. 03 коп. а за період з 1 січня 2014 року по 6 травня 2014 року - 8869 грн. 65 коп.

Відповідач перебуває у шлюбі з ОСОБА_7, має доньку - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Правильність встановлення судом першої інстанції обставин справи сторонами не оспорюється.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в розумінні ст. 185 СК України витрати позивача на навчання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 у вищому навчальному закладі та оплата проживання у гуртожитку не відноситься до додаткових витрат на дитину так, як вони викликані не особливими, а звичайними обставинами.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржене рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області відповідає цим вимогам закону.

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, вказувала на те, що витрати, компенсацію частини яких вона просила стягнути з відповідача, повязані з навчанням неповнолітньої дитини, які підлягають стягненню відповідно до ст. 185 СК України.

Згідно ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у звязку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких обставин та витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Право на освіту гарантоване ст. 53 Конституції України.

Згідно ч. 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Здобуття сином або дочкою вищої освіти не є безумовним обовязком їх батьків.

Частина 1 статті 185 СК України й не містить вичерпного переліку особливих обставин, які викликають додаткові витрати на утримання дитини.

Проте здобуття дитиною освіти, зокрема вищої, не є особливими обставинами у розумінні ч. 1 ст. 185 СК України оскільки має на меті отримання особою, яка навчається, певних знань, навиків та спеціальності (п. 19, п. 20 ст. 1 Закону України «Про вищу освіту»), підготовкою до самостійного життя.

За змістом ч. 1 ст. 185 СК до особливих обставин, серед інших, відноситься необхідність розвитку природних нахилів і талантів дитини до чого-небудь, а не задоволення звичайних потреб, притаманних переважній більшості людей, в освіті та здобутті спеціальності.

Позивач не посилалася на наявність у дочки ОСОБА_4 особливих здібностей (природного нахилу, таланту) до економіки та менеджменту, який потребує розвитку, доказів на підтвердження цього не надала.

Витрати батьків на здобуття дитиною освіти є звичайними та необхідними витратами на її утримання і мають враховуватися судом при визначенні розміру аліментів (п. 4 ч. 1 ст. 182 СК України).

Продовження навчання дитиною, яка здобула повну загальну середню освіту, у вищому навчальному закладі не має наслідком додаткових витрат (додаткового виду витрат) її батьків, а лише може зміни розміру їх витрат на освіту дитини, порівняно з витратами на позашкільну, загальну середню чи інші види освіти.

У звязку з тим, що позивач не посилалася на особливі обставини, що зумовлюють додаткові витрати на дитину та не довела їх наявності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Наявність у відповідача додаткового джерела доходів земельної ділянки, про яке він не повідомив суду першої інстанції та на що вказує позивач в апеляційній скарзі, не впливає на правильність висновків суду та ухваленого у справі рішення. Ця обставина підлягала б врахуванню лише при визначенні розміру участі відповідача у додаткових витратах, обумовлених особливими обставинами, але за умови доведення позивачем наявності таких обставин і витрат.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 25 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: