Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ларіонової Н. М. ,

при секретарі - Матіос А. О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Тараско Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Київпастранс» (далі КП «Київпастранс») про стягнення суми, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2015 р. позивач звернувся до суду з позовом до КП «Київпастранс» про стягнення суми, мотивуючи тим, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06.12.2013 року, що набрало законної сили 06.12.2013 року, стягнуто з КП «Київпастранс» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 36 250,69 грн. та моральну шкоду в розмірі 4 000,0 грн., а також 485,56 грн. судових витрат. 05.02.2014 року ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 41815886, однак виконавчий лист було повернуто та запропоновано звернутись до казначейської служби України. 03.06.2015 року позивач звернувся до Головного управління Державного казначейської служби України. 12.11.2015 року на рахунок позивача надійшли кошти. Враховуючи, що позивачу надійшли кошти за матеріальну та моральну шкоду, однак не було сплачено 3% річних та індекс інфляції, у зв'язку з чим, позивач просить суд стягнути з КП «Київпастранс» інфляційні збитки у розмірі 30 389,24 грн. та суму 3% річних у розмірі 2 320,29 грн. Правове обґрунтування позовних вимог - ст.625 ч.2 ЦК України.

В судовому засіданні позивач підтримав позов в повному обсязі, уточнивши розмір своїх позовних вимог, та просив стягнути інфляційні збитки за період з 18.12.2013 р. по 10.11.2015 р. в розмірі 27 478,02 грн., 3% річних за період з 18.12.2013 р. по 10.11.2015 р. в розмірі 2 064,8 грн., а всього - 29 542,82 грн. Надав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам. Наполягав, що відповідач, не виконуючи судове рішення, прострочив виконання грошового зобов'язання, а тому повинен сплатити інфляційні збитки та 3% річних. Посилається на те, що застосування ч.2 ст.625 ЦК України не є подвійною мірою відповідальності, а є способом захисту кредиторів від недобросовісних боржників, які не бажають своєчасно виплачувати кошти, або взагалі їх не виплачують.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову та надав письмові заперечення. Заперечення обґрунтовані тим, що за розрахунком позивача нарахування індексу інфляції та 3% річних здійснюється ним на суму 40 736,25 грн., що випливає з рішення Оболонського районного суду м. Києва у справі № 2/756/1364/13, яка підлягає стягненню з боржника та складається з відшкодування заподіяної матеріальної шкоди у розмірі - 36250,69 грн., відшкодування моральної шкоди у розмірі 4000,00 грн. та відшкодування судових витрат у розмірі - 485,56 грн. Крім того, зазначив, що відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання, та на шкоду не повинні нараховуватися проценти за користуванням чужими коштами.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків.

Як встановлено судом, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06.12.2013 року позов ОСОБА_1 до КП «Київпастранс» про відшкодування матеріальної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, задоволено частково: стягнуто з КП «Київпастранс» на користь позивача 36 250,69 грн. матеріальну шкоду та 4 000,00 0 грн. моральної шкоди, а також 485,56 судових витрат.

Дане рішення набрало законної сили 17.12.2013 року.

31.01.2014 року Оболонським районним судом м. Києва видано виконавчий лист.

Постановою від 05.02.2014 року ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження за № 41815886.

Постановою державного виконавця від 26.12.2014 року було повернуто виконавчий документ стягувачеві для пред'явлення його до Головного управління Державного казначейської служби України.

17.06.2015 року Головне управління Державного казначейської служби України повідомило позивача, що йому необхідно звернутись до КП «Київпастранс», оскільки останній має статус одержувача бюджетних коштів.

12.11.2015 року на рахунок позивача надійшли кошти, що не заперечувалось сторонами.

Доводи позивача, що КП «Київпастранс» має сплатити інфляційні збитки у розмірі 30 389,24 грн. та суму 3% річних у розмірі 2 320,29 грн. в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з наступним.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією продовжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема , є договори та інші правочини.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

За правилами ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а правилами ч.1 ст. 22 цього Кодексу встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Стаття 625 ЦК України, якою позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, розміщена в розділі «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання та поширює свою дію на всі види зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов'язання слід з'ясувати: чи існує зобов'язання між сторонами, чи це зобов'язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов'язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.

Передбачена статтею 625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.

Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином, оскільки спірні правовідносини між сторонами у справі виникли у зв'язку з виконанням судового рішення, то до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України).

Така правова позиція закріплена в постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 р. (справа № 6-2759цс15).

На основі з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не засновані на законі, а відтак суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст.11, 13, 15, 625 ЦК України, ст.ст.3, 10, 11, 27 - 30, 57-60, 61, 88, 208-209, 213 - 215, 294 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до комунального підприємства «Київпастранс» про стягнення суми - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. М. Ларіонова