Справа № 209/4941/15-ц
Провадження № 2/209/168/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Замкової Я.В.,

за участю секретаря Шепель О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Адміністрації Дніпровського району до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи - ТОВ "Абонент ХХІ", Дніпровський РВ у м. Дніпродзержинську ГУ ДМС України у Дніпропетровській області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить: визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою за адресою: м. Дніпродержинськ, вул. Харитонова, 34-66, що є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою та внесення змін до особового рахунку.

В обґрунтування своїх вимог позивач в позові зазначив, що відповідачі зареєстровані в квартирі за адресою: м. Дніпродержинськ, вул. Харитонова, 34-66, але з невідомих причин у зазначеній квартирі не проживають з 2009 року. За цей час відповідачі до Дніпровського РВ і ТОВ "Крона", ТОВ "Абонент ХХІ" з заявами про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням не зверталися. До виконавчого комітету районної у місті ради з питанням збереження за ними жилого приміщення також не зверталися. Станом на 01.10.2015 року по квартирі за адресою: м. Дніпродержинськ, вул. Харитонова, 34-66, мається заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 12633,07 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити, у зв'язку з тим, що відповідачі з 2009 року у квартирі за адресою: м. Дніпродержинськ, вул. Харитонова, 34-66, не проживають. Стверджувала, що свідки зазначені в акті про не проживання, хоч і не проживають в під'їзді де живуть відповідачі, але є належними свідками.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову, пояснила, що вони з донькою ОСОБА_2 живуть в квартирі, тимчасово деякий час не проживали, оскільки здійснювали ремонт квартири. Сусіди, які склали акт про не проживання, їй не відомі, вважає, що це нові мешканці будинку.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову, пояснила, що вони проживають за місцем реєстрації, здійснюють ремонт квартири.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3, в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пояснив, що право приватної власності гарантовано Конституцією України, ніхто не може бути позбавлений цього права, та має право розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд. Вважає, що посилання позивача на норми ст. 71,72 ЖК України є невірними, оскільки відповідачі мають свідоцтво про право власності на квартиру за адресою: м. Дніпродержинськ, вул. Харитонова, 34-66.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторін, допитавши свідків, суд вважає позов не обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав:

Судом встановлено, що на теперішній час відповідач ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: м. Дніпродержинськ, вул. Харитонова, 34-66, і разом з донькою ОСОБА_2 зареєстровані у вказаній квартирі, що підтверджуються копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с. 44), приватизаційним платіжним дорученням № 5/56-р від 11.03.2016р. (а.с. 45), копією особистого рахунку на квартиру № 112366 (а.с. 9), довідкою про склад сім'ї ТОВ "Інфо-ком" від 12.10.2015 року (а.с. 12).

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачі з 2009 року не проживають в квартирі за адресою: м. Дніпродержинськ, вул. Харитонова, 34-66, надавши на обгрунтування своїх позовних вимог Акт про непроживання № 93 від 23.09.2015 року (а.с. 5), лист ТОВ "Крона-Сервіс 4" від 29.10.2015 року (а.с. 6), лист Дніпровського РВ від 19.10.2016 року (а.с. 7), Інформацію з Державного реєстру реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.09.2015 року (а.с. 8), лист Департаменту комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради від 30.09.2015 року (а.с. 10), лист ТОВ "Абонент ХХІ" від 22.10.2015 року (а.с. 11). Однак, вищенаведені докази позивача не прийняті судом до уваги, оскільки не знайшли свого підтвердження в судовому засідані, а вказані в позові обставини не проживання відповідачів у квартирі з 2009 року спростовані поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4, пояснив, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, що знаходиться поверхом вище відповідачів по справі. Стосунки з відповідачами сусідські. Сусіди роблять ремонт в своїй квартирі, приходять до нього за інструментами. З ЖЕКа до нього ніхто не приходив з приводу не проживання відповдачів. Відповідачі проживають в квартирі з 1970 року, коли холодно вони там не проживали, коли тепло проживають. Він бачив, що в їх квартирі горить світло ввечері. Зрозуміло, що вони там ночують. Бачив відповідачів раз в неділю. Ремонт роблять десь 5 років, сам їм допомогав в ремонті.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5, пояснила, що мешкає по вул. Харитнова, 34-55, на 2-му поверсі, а відповідачі на 4-му поверсі в квартирі № 66. Стосунки з відповідачами сусідські, знає їх давно, проживає по сусідству з 1972 року. Відповідачі проживають в своїй квартирі постійно, роблять ремонт. Зустрічала їх в коридорі, в під'їзді будинку. Сусіди, які підписались в акті з квартир № 40, 37, мешкають в іншому під'їзді .

Таким чином, доводи представника позивача щодо не проживання відповідачів у квартирі за адресою: вул. Харитонова, 34-66, без поважних причин, не можуть бути прийняті судом за не доведеністю таких обставин.

В той же час, заперечення сторони відповідачів проти позовних вимог, визнані судом обгрунтованими, та знайшли своє підтвердження в судовому засідані під час розгляду справи.

Згідно з ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 321 ЦК України встановлено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 358 ЦК України, передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Отже, відповідач ОСОБА_1 як власник квартири за адресою: м. Дніпродержинськ, вул. Харитонова, 34-66, може вільно володіти, користуватися квартирою і не може бути обмежена у своєму праві користування квартирою. Не проживання відповідачів в своїй квартирі позивачем не доведено, та не може бути підставою для визнання їх такими, що втратили право користування житлом.

Оскільки, право власності є абсолютним правом, яке включає вільне володіння, користування, і розпорядження ним, і його ніхто не може бути позбавлений, крім випадків передбачених законом, тому в данному випадку відповідач ОСОБА_1 як власник не може бути визнана такою, що втратила право користування своїм житлом, виходячи з непорушності її права власності. Крім цього, за відсутності згоди власника, не може бути позбавлений права на користування житлом, і її член сім'ї - відповідач ОСОБА_2

З врахуванням викладеного, в задоволенні вимог позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: місто Дніпродержинськ, вул. Харитонова, 34-66, з подальшим зняттям їх з реєстрації за вказаною адресою і внесенням змін до особового рахунку на вказану квартиру, необхідно відмовити за їх необґрунтованістю.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 358 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Адміністрації Дніпровського району до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи - ТОВ "Абонент ХХІ", Дніпровський РВ у м. Дніпродзержинську ГУ ДМС України у Дніпропетровській області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Я.В. Замкова