н/п 2/490/1149/2016 Справа № 490/569/16-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 березня 2016 р. Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі - Гудковій Є.С.,

за участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина в зв'язку з продовженням навчання, -

В С Т А Н О В И В:

26 січня 2016 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 .

Позивачка вказує на те, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на теперішній час продовжує навчання на денному відділенні на контрактній основі.

Посилаючись на те, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, просила стягнути з нього на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку і доходів відповідача щомісячно, починаючи з 17 серпня 2015 року до закінчення навчання по ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Відповідач в судовому засіданні вимоги позову не визнав , посилаючись на те, що не має взагалі матеріальної можливості сплачувати аліменти на користь повнолітнього сина. Так, на його утриманні є ще одна дитина - син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2, та непрацездатна мати пенсійного віку, яка є інвалідом третьої групи . Також він не працює на теперішній час, оскільки має хронічні захворювання, припинив свою підприємницьку діяльність , має мінливий невеликий дохід, отже надання допомогу повнолітньому сину в розмірі більшому , ніж 200 грн . на місяць, поставить його та його родину у вкрай скрутне матеріальне становище. Таож зазначав про неможливість стягнення аліментів за минулий час до подачі позову.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували у шлюбі, який розірвано 05 вересня 2000 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1, який навчається на першому (магістратура) курсі денного відділення факультету менеджменту та адміністрування Полтавської державної аграрної академії на денному відділенні на контрактній основі, державну стипендію не отримує.

Тривалість навчання - 1 рік 6 місяців, починаючи з 17 серпня 2015 року .

Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 12 грудня 2011 року з ОСОБА_2, були стягнуті на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/6 усіх видів заробітку, починаючи з 11 серпня 2011 року по 30 червня 2015 року на час навчання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 р.н.

У відповідності до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно вимог ч.1 ст.184 СК України якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частку доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 після досягнення ним повноліття продовжує навчання на денному відділенні вищого навчального закладу на платній основі, в зв'язку чим не працює, отже потребує матеріальної допомоги.

Відповідач має на утриманні малолітню дитину, на час розгляду справи не працює офіційно, має невисокий дохід . При цьому суд не може взяти до уваги його заперечення стосовно відсутності можливості надавати будь-яку матеріальну допомогу синові , оскільки неможливість працювати за станом здоровя, як і факт перебування саме на його утриманні непрацездатної матері, він не довів достеменними доказами. При цьому суд враховує, що в своїх запереченнях відповідач зазначив, що розмір аліментів , які він міг би сплачувати позивачеву, не повинен перевищувати 200 грн на місяць.

Враховуючи викладене, а також встановлення передбачених ст. 184 СК України обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти в твердій грошовій сумі на утримання сина в розмірі 300 грн. щомісячно до закінчення навчання сина, але не більше, ніж до 23 років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати.

Керуючись ст.ст.14, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3, який народився у м. Миколаєві, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 300 грн. щомісячно на час навчання, починаючи з 26 січня 2016 року і до ІНФОРМАЦІЯ_6 року , допустивши негайне виконання рішення в сумі платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 551 грн. 20 коп. судового збору на користь держави .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Гуденко О.А.