Справа № 153/800/16-ц Провадження № 22-ц/772/3645/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 30 Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Він-ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Луценка В.В., Медяного В.М.,

за участі секретаря Торбасюк О.І., представника апелянта ОСОБА_2 - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі су-дових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_2

про відшкодування збитків, завданих злочином,

за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2, його пред-ставників ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рі-шення Ямпільського районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2016 ро-ку,

В С Т А Н О В И Л А:

06 липня 2016 року ОСОБА_4 звернулася у Ямпільський районний суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих злочином, посилаючись на наступні обставини. Відповідач з жовтня 2011 року працював за сумісництвом начальником відділення «Ямпільське» Кредитної спілки ( далі - КС ) «Метроном». 31 жовтня 2012 року між відділен-ням «Ямпільське» спілки і ОСОБА_7 був укладений договір № 5/12я «Про залучення внеску ( вкладу ) члена кредитної спілки на депозитний рахунок», згідно якого ОСОБА_7 на строк до 31 жовтня 2013 року внесла на депозит-ний рахунок спілки 55 тисяч гривень. У лютому 2013 року ОСОБА_7 по-мерла. Після цього відповідач з метою привласнення коштів померлої, зловжи-ваючи своїм службовим положенням, підробив підпис ОСОБА_7 у видатко-вих ордерах від 31 травня, 19, 22, 28, 29 листопада, 11 грудня 2013 року, оформлених для виплати процентів за залученим внеском і повернення суми депозитного рахунку, отримавши кошти в сумі 66347,28 гривень, які привлас-нив, розпорядившись ними на власний розсуд. Вироком Апеляційного суду Вінницької області від 28 квітня 2016 року у кримінальній справі № 153/1856/15-к ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінальних правопо-рушень, передбачених ч. 2 статті 191, ч. 1 статті 366 КК України.

Спадкоємицею ОСОБА_7 є дві її доньки, зокрема, позивачка у справі. Спадковим майном є кошти зі всіма нарахуваннями, які зберігаються в КС «Метроном». Злочинними діями ОСОБА_2 позивачці завдано майнових збит-ків на суму 66 347,28 гривень. Дані кошти вона просила стягнути з винної осо-би - відповідача у справі ( а. с. 1-2 ).

Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 20 вересня 2016 року ( а. с. 24-26 ) до участі в даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачки залуче-на її сестра ОСОБА_8, яка також є спадкоємицею ОСОБА_7

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2016 року позов задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 майнову шкоду, завдану злочином, у сумі 33173,64 гривні. В ін-шій частині позовних вимог, враховуючи наявність ще однієї спадкоємиці, від-мовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 551,20 гривні ( а. с. 38-45 ).

Не погоджуючись з ухваленим рішенням у справі, відповідач ОСОБА_2, його представники ОСОБА_5, ОСОБА_6 оскаржують його в апеляцій-ному порядку, просять дане рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у позові. Апелянти вважають оскаржувне рішення незаконним, необгрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм мате-ріального та процесуального права ( а. с. 52-53 ).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення по апеляційній скарзі представ-ника апелянта ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, проаналізував-ши наявні в ній докази в їх сукупності, перевіривши законність і обґрунтова-ність оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно з нормами статей 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимо-ги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сто-рони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не повністю відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 на підставі договору від 31 грудня 2012 року № 5/12я про залучення внеску ( вкладу ) члена кредитної спілки, укладеного між нею та відділенням «Ямпільське» КС «Метроном», внесла вклад на депозитний рахунок спілки в сумі 55000,00 гривень. 14 лютого 2013 року у м. Ямпіль Вінницької області ОСОБА_7 померла, про що видане сві-доцтва про смерть серії І-АМ №261314 від 19 лютого 2013 року. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з грошових внесків з належними відсот-ками та всіма видами нарахувань, що зберігаються в КС «Метроном» по дого-вору від 31 жовтня 2012 року № 5/12я. Спадкоємцями даного майна по 1/2 його частці згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 травня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 736, є ОСОБА_4 ( прізвище до розірван-ня шлюбу Курнос ) Л.М. та ОСОБА_8 Працюючи начальником відділення «Ямпільське» КС «Метроном», ОСОБА_2, маючи на меті привласнити кошти померлої ОСОБА_7, зловживаючи своїм службовим становищем, підробив підпис померлої у видаткових касових ордерах для виплати процентів за залу-ченим внеском і повернення суми депозитного рахунку згідно договору депо-зитного внеску та отримав кошти у загальній сумі 66347,28 гривень. Своїми не-законними діями відповідач завдав майнову шкоду ОСОБА_4

Дані обставини встановлені вироком Апеляційного суду Вінницької області від 28 квітня 2016 року, тому відповідно до статті 61 ЦПК України не підляга-ють доказуванню.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої ін-станції виходив з того, що вироком Апеляційного суду Вінницької області від 28 квітня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінальних пра-вопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України; в результаті його неправомірних, винних дій позивачці заподіяна майнова шкода. Врахував-ши право ОСОБА_8 на спадкування 1/2 частини спадкового майна, суд дійшов переконання, що на підставі статей 22, 1166 ЦК України на користь ОСОБА_9 підлягає стягненню лише 33173,64 гривні, що становить поло-вину розміру завданої майнової шкоди.

Оскаржуючи рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2016 року, апелянти зазначають, що ОСОБА_2 є неналежним від-повідачем у справі, оскільки кошти в сумі 66347,28 гривень отримані службо-вою особою КС «Метроном» під час виконання трудових ( службових ) обов-язків, тому застосуванню підлягають положення частини першої статті 1172 ЦК України.

З таким твердженням апелянтів погодитися не можна.

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій зав-дано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх від-шкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зроби-ти для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки ); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене ( упущена вигода ).

Цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завда-ну майнову шкоду на підставі статті 1166 ЦК України настає за умови доведе-ності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме за наявності шкоди, протиправності дій заподіювача шкоди, причинного звязку між шко-дою і протиправною поведінкою та виною в заподіянні шкоди ( постанова Вер-ховного Суду України від 03 червня 2015 року у справі № 6-305 цс15 ).

Пленум Верховного Суду України у розясненнях, викладених у пункті 2 Постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами ци-вільних справ за позовами про відшкодування шкоди» звертає увагу судів на те, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її за-подіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема вироку Апеляційного суду Він-ницької області від 28 квітня 2016 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчинен-ні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, встановлено неправомірне заволодіння ним коштами у сумі 66347,28 гривень, а сам ОСОБА_2 визнав свою вину повністю.

Відтак, судом першої інстанції вірно зазначено, що оскільки винними діями саме ОСОБА_2 завдано позивачці майнову шкоду, то безпосередньо ним же й мають бути повернуті незаконно отримані кошти; доведена наявність правових підстав, передбачених ч.1 ст. 1166 ЦК України, для відшкодування завданої ОСОБА_4 майнової шкоди.

У своїй апеляційній скарзі апелянти також вказують, що судом неповно зя-совані всі обставини справи, зокрема, не враховано, що ОСОБА_2 через свою дружину ОСОБА_10 04 лютого 2015 року передав ОСОБА_4 в рахунок відшкодування завданої шкоди 20 тисяч гривень, про що позивачка написала розписку про отримання коштів. Факт отримання коштів у сумі 20 тисяч гри-вень та написання про це розписки ОСОБА_4 визнала, вказавши про це у своїх запереченнях на апеляційну скаргу, зазначивши при цьому, що звертаю-чись в суд з позовною заявою нею випадково не зазначено про отримання да-них коштів.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції правильно врахував, що при наявності ще одного спадкоємця на майно помер-лої ОСОБА_7, якою є ОСОБА_8, а саме на грошові внески у КС «Мет-роном», з відповідача на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню саме 1/2 частина розміру завданої майнової шкоди, яка становить 33173,64 гривні.

Однак колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про необ-хідність часткового задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного рі-шення суду стосовно суми стягнутих на користь позивачки коштів. До такого висновку апеляційний суд дійшов з огляду на дійсність повернення ОСОБА_11 20 тисяч гривень у відшкодування завданої майнової шкоди, що ви-знається позивачкою у справі, тому на користь останньої слід стягнути лише 13173,64 гривні.

Оскільки на задоволення вимог позивачки розмір стягуваних коштів на її користь підялгає зміні, то в силу статті 88 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає зміні також в частині розміру стягуваного судового збору.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і докумен-тально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволений частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених по-зовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухва-лено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягують-ся судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судо-вих витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи частковість задоволення позову, зміну розміру стягуваних на користь ОСОБА_4 коштів, що становить 19,85% від суми, яку вона про-сила стягнути у своїй позовній заяві, а також те, що позивачка звільнена в силу Закону від сплати судового збору як потерпіла від злочину, колегія суддів апе-ляційного суду зобовязана стягнути з відповідача на користь держави 131,69 гривню судового збору. З огляду також на часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2, колегія cуддів апеляційного суду приходить до висновку про правильність, необхідність і справедливість компенсувати йому за рахунок держави 364,91 гривні понесених судових витрат з оплати поданої апеляційної скарги.

За таких обставин доводи апелянтів в певній мірі заслуговують на увагу, вони є достатніми на часткове задоволення апеляційної скарги для часткової зміни оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або за-перечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно з нормами статті 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведе-ність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправиль-не застосування норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись нормами статей 303, 304, 307-309, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів апеляційного суду -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, його представників ОСОБА_5, ОСОБА_6 задоволити част-ково.

Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2016 року змінити в частині стягнутої на користь ОСОБА_4 суми майнової шкоди, завданої злочином, визначивши її замість 33173,64 гри-вень розміром у 13173,64 гривні ( тринадцять тисяч сто сімдесят три гривні 64 коп. ), та в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь дер-жави судового збору в сумі 551,20 гривні, визначивши, що стягненню на ко-ристь держави підлягає судовий збір з оплати позовної заяви, поданої в суд ОСОБА_9, лише в сумі 131,68 гривні ( сто тридцять одна гривня 68коп. ).

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 364,91 гривні ( триста шістдесят чотири гривні 91 коп. ).

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголо-шення, однак воно може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про-тягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча:/підпис/

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом: