Справа № 148/1825/15-ц Провадження № 22-ц/772/1181/2016Головуючий в суді першої інстанції Робак С. О.
Категорія 69Доповідач Іващук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду

Вінницької області в складі:

головуючогоІващука В.А.,
суддів:Вавшка В.С., Колоса С.С.,
при секретаріКирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_6 про встановлення факту, що має юридичне значення,

за апеляційною скаргою Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 16 лютого 2016 року,

у с т а н о в и л а :

рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 16 лютого 2016 року заяву ОСОБА_6 задоволено частково.

Встановлено факт, що ОСОБА_6 постійно проживає на території України, як громадянин України в с.Крищинці Тульчинського району Вінницької області - з 1 грудня 1989 року по даний час.

У апеляційній скарзі Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні заяви ОСОБА_6 відмовити.

ОСОБА_6 та його представник заперечували доводи апеляційної скарги через їх безпідставність та просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи із наступного.

Задовольняючи заяву ОСОБА_6 та встановлюючи факт, що ОСОБА_6 постійно проживає на території України в селі Крищенці Тульчинського району Вінницької області з 1 грудня 1989 року по даний час, суд правильно виходив із того, що факт, який просить встановити заявник підтверджується наданими письмовими доказами, поясненнями самого заявника та показаннями свідків, а оскільки він потрібен для отримання (підтвердження) громадянства та отримання заявником паспорта громадянина України, то цей факт підлягає встановленню в порядку окремого провадження судовим рішенням.

Доводи апеляційної скарги про незаконність рішення суду не можна визнати обґрунтованими. Наведені доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду.

Не є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову у задоволенні заяви вказані у апеляційній скарзі обставини зміни заявником вимог, а саме зміни вимог про дату постійного проживання в Україні з раніше заявленої - 4 січня 1992 року на 1 липня 1988 року.

Безпідставним є посилання представника Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області на те, що суд неправомірно прийняв від заявника заяву про зміну вимог, яка на його думку є зміною предмету заяви.

Як вбачається із змісту вказаних вище доводів апеляційної скарги ці доводи наведені внаслідок нерозуміння чи незнання норм процесуального права апелянтом та відмінностей процесуальних положень Цивільного процесуального кодексу України при розгляді позовних заяв та заяв окремого провадження.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 235 ЦПК України з метою з'ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

При розгляді справ окремого провадження суд, відповідно до частини 1 статті 235 ЦПК України повинен сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних осіб або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Отже, суд при розгляді справи окремого провадження не повинен дотримуватися положень щодо змагальності та меж судового розгляду, а має всіляко сприяти заявнику у здійсненні його права.

За таких обставин суд при розгляді заяви ОСОБА_6 не позбавлений права вийти за межі заявлених вимог. Зокрема суд може встановити інший день ніж вказав заявник, з якого він проживав в Україні, з метою сприяти у здійсненні його права заявника, а отже доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права не ґрунтуються на законі.

Судом правильно встановлено, що заявник проживав та навчався у середній школі в селі Крищенці Тульчинського району Вінницької області, де проживає і зараз. Тимчасова відсутність його за місцем постійного проживання, у зв'язку з набуттям професійної освіти та у зв'язку з призовом на військову службу до Радянської армії, не є підставою для висновку про його постійне проживання на території Росії і набуття там громадянства, оскільки до армії заявник призивався з Тульчинського райвоенкомату та сюди ж повернувся після демобілізації у грудні 1991 року.

Відповідно до частини 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

За обставинами справи вбачається, що постійним місцем проживання заявника є село Крищенці Тульчинського району Вінницької області, а тимчасова його відсутність по місцю проживання на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року), у зв'язку з проходженням військової служби в Радянській армії, не свідчить про втрату права проживання, що тягне правові наслідки відносно громадянства цієї держави.

Отже, оскаржуване рішення суду є правильним та справедливим і ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області відхилити.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 16 лютого 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена на протязі двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: /підпис/ В.А. Іващук

/підпис/ В.С. Вавшко

/підпис/ С.С. Колос

Згідно з оригіналом

Суддя В.А. Іващук