ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/842/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2016

Золочівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Шабас О.С.,

за участю секретаря Бойко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Золочівського районного суду Харківської області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Люботинська міська рада, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з відповідним позовом, в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні малолітньої доньки ОСОБА_3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551, 21 грн.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків з 2009 року після припинення шлюбних відносин за рішенням Люботинського міського суду Харківської області. Долею дитини взагалі не цікавиться, витрат на її утримання не несе, аліменти не сплачує, участі у вихованні не приймає, на свята дитину не відвідує та не вітає, тобто взагалі життям дитини не цікавиться.

В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, справу розглянути на підставі наявних доказів за її відсутності.

Відповідач у судове засідання не зявився, надав письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав, просив справу розглянути за його відсутності.

Представник третьої особи - ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив справу розглянути за відсутності третьої особи, на підставі наявних доказів із врахуванням висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що батьками малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області в Книзі реєстрації народжень 06 травня 2008 року зроблено актовий запис №67 та того ж дня видано відповідне свідоцтво серії 1-ВЛ №107508.

Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 14 вересня 2010 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Довідкою Люботинської міської ради Харківської області від 10 березня 2015 року №81 та характеристикою Люботинського комунального житлово-експлуатаційного підприємства Люботинської міської ради Харківської області від 10 березня 2016 року №2 засвідчено, що ОСОБА_1 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 8, кв. 1, має склад сімї: син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Орган опіки та піклування Люботинської міської ради Харківської області надав висновок від 25 травня 2016 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Так, у висновку зазначено, що ОСОБА_2 не займається вихованням дитини, в даний час дитина проживає разом з матірю, знаходиться на її повному утриманні. ОСОБА_2 із родиною не проживає приблизно 6 років, вихованням доньки не займається, не цікавиться її життям, не спілкується з нею, не турбується про розвиток, не несе витрати на утримання, самоусунувся від виховання та участі в усіх аспектах життя дитини, в звязку з чим орган опіки вважав доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до наданої суду довідки ВДВС Золочівського районного управління юстиції Харківської області про неотримання аліментів №1087/03-29, ОСОБА_1 за виконавчим листом №630/185/15ц, що виданий Люботинським міським судом Хакрівської області 12 травня 2015 року не отримувала аліменти, так як боржник ОСОБА_2 не здійснював сплату аліментів з 01 вересня 2015 року по 29 лютого 2016 року на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Довідкою КЗОЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Люботинської міської ради Харківської області від 17 березня 2016 року та консультативними висновками невролога КЗОЗ «Харківська міська дитяча лікарня №5» засвідчено, що малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, страждає на ряд захворювань, перебуває у Люботині на диспансерному обліку у вказаній медичній установі з 25 квітня 2008 року, дитину для медичних оглядів приводила лише матір, батько був відсутній як вдома, так і на прийомі у лікаря, здоровям дитини в установі не цікавився.

Характеристикою на головного бухгалтера Комунального закладу міського центру фізичного здоровя населення «Спорт для всіх» Люботинської міської ради Харківської області ОСОБА_6 зауважено, що остання є старанним та добросовісним працівником, сама виховує доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Довідками Люботинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №4 Люботинської міської ради Харківської області від 08 лютого 2016 року №01-28/8 та від 08 лютого 2016 року №8, Люботинського міського будинку дитячої та юнацької творчості від 19 січня 2016 року №01-25/12 підтверджується, що ОСОБА_1 - мати учениці 2-А класу вказаного закладу освіти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сама виховує малолітню доньку, батько дівчинки у вихованні доньки участі не бере. Характеристиками за підписом директора школи, класного керівника та керівника художнього колективу ансамблю сучасної хореографії «Монреаль», де навчається малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, підкреслено, що дитина навчається у вказаній школі з 01 вересня 2014 року, має успіхи у навчанні, енергійна, поважає старших, вміє працювати у колективі, є вихованкою вказаного танцювального ансамблю. Розвитком та вихованням дитини займається мати, батько дитини протягом двох років успіхами дитини не цікавився, учбовим процесом дитини не цікавився, за допомогою телефону, пошти, електронного звязку з адміністрацією школи не звязувався, жодного разу не відвідав батьківські збори, у загальноосвітніх заходах школи участі не приймав.

При вирішенні спору суд виходив з того, що спірні правовідносини врегульовані нормами Конституції України, СК України, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції про захист основних прав і свобод.

Статтею 8 Конвенції проголошено, що кожен має право на повагу до свого... сімейного життя... Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Статті 32, 51 Конституції України передбачають, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статті 11, 12, 14 Закону України «Про охорону дитинства» визначають, що сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Статтею 150 СК України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Так, батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Стаття 164 СК України обумовлює підстави позбавлення батьківських прав, так, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до положень ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Статті 10, 59, 60 ЦПК України передбачають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 174 ЦПК України передбачає правовідмови позивача від позову, визнання позову відповідачем. Так, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Позивачем в якості доказів по справі щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 надано довідку Управління соціального захисту населення Люботинської міської ради Харківської області від 09 березня 2016 року №01-39/702, що засвідчує той факт, що малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в управлінні, також позивачем надано численні чеки на купівлю продуктів харчування, проте суд вважає вказані докази неналежними, так як вони не стосуються предмету доказування по цій справі, а саме виконання відповідачем своїх батьківських обовязків. Визнавши вказані докази неналежними суд не приймає їх до уваги при прийнятті рішення.

При прийнятті рішення, суд розглядаючи справу на підставі наявних доказів, приймаючи до уваги факт визнання позову відповідачем, вважаючи, що таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, встановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, остання проживає разом з матірю та знаходиться на повному її утриманні.

За таких обставин суд доходить висновку, що позивач як матір малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мала право на звернення до суду з відповідним позовом відповідно до положень ст. 165 СК України, обраний спосіб захисту відповідає допущеному порушенню.

Відповідач у порушення вимог статей 150, 157 СК України не виконує належним чином свої обовязки щодо виховання та розвитку дитини, не надає кошти на утримання доньки, не піклується про здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток ОСОБА_3, так як не відвідує доньку на свята та у навчальному закладі, не цікавиться її успіхами чи навпаки прогалинами у знаннях, де дитина потребує додаткової уваги з боку батьків. Він не приймає участі у забезпеченні здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готуванні її до самостійного життя. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а обраний спосіб захисту адекватним допущеним порушенням та задовольняє у повному обсязі.

Крім того, враховуючи задоволення судом позовних вимог відповідно до положень ст. 88 ЦПК України на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору.

Водночас суд зауважує, що відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про поновлення його батьківських прав у порядку ст. 169 СК України. Суд, перевіривши наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, постановляє рішення відповідно до інтересів дитини, у тому числі і про поновлення батьківських прав.

Керуючись вказаними нормами та положеннями ст.ст. 10,11, 88, 174, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 551 грн. 21 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Золочівський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.С. Шабас