Справа 237/6271/13-ц
Номер провадження 2/237/34/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.16 м. Курахове

Марїнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Ліпчанського С. М.

при секретарі Готовщиковій Т.О.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Курахове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання розписки недійсною,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання розписки недійсною. В обгрунтування своїх вимог зазначив, що він дійсно має борг перед ОСОБА_2, проте його борг складає 200 грн. та 250 грн., а не 19800 грн., як зазначає відповідач. Вважає, що з тексту розписки від 12.09.2010 року не вбачається розмір грошових коштів у сумі 19800 грн., оскільки вказана розписка не дозволяє побачити дійсне волевиявлення сторін, так як сума боргу в ній не зазначена словами, у звязку з чим можна припустити, що в розписці були дописані цифри «0», «1», «2» або буква «т». Грошові кошти в сумі 19800 грн. позивач у ОСОБА_2 не позичав і таку суму в розписці не писав. З цих підстав просить визнати розписку від 12.09.2010 року недійсною.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з підстав, зазначених позивачем у позовній заяві.

Так, згідно копії розписки, ОСОБА_1 12.09.2010 року взяв у ОСОБА_2 2800 грн. та 16000 грн., зобов'язався повернути в грудні 2010 року.

У відповідності до вимог ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Згідно до вимог ст. 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так, ч. 3 цієї статті передбачає, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з ч. 1 ст 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Ч. 3 цієї статті встановлює, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Викладені обставини дають підстави вважати доведеним, що з розписки неможливо встановити дійсне волевиявлення сторін при її складанні, тому її необхідно визнати недійсною.

Керуючись ст. 10, 60, 88, 209, 212-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 1051 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розписку від 12.09.2010 року, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнати недійсною.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя

Дата документу 28.10.2016