Ухвала

іменем україни

02 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Закропивного О.В., Черненко В.І.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, приватне підприємство «Канівська транспортно-експедиційна компанія «Катрек», про звернення стягнення на заставне майно, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на ухвалу апеляційного суду Луганської області від 2 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен банк Аваль»)звернулося до суду із зазначеним вище позовом, у якому просило звернути стягнення на заставне майно - автомобіль НОМЕР_1, 2008 року випуску, кузов НОМЕР_4, державний номерний знак НОМЕР_2, вартістю 57 405 грн, який належить ОСОБА_4, у рахунок заборгованості за кредитними договорами №№ 010/02-33/1310/01-07, 010/02-33/1310/02-07, 010/02-33/1310/03-07, укладеними між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та ОСОБА_5, у розмірі 693 808 грн, оскільки банк не надавав своєї згоди заставодавцю - приватному підприємству «Канівська транспортно-експедиційна компанія «Катрек»(далі - ПП «Канівська транспортно-експедиційна компанія «Катрек») на відчуження предмета застави, а ОСОБА_5 умови кредитних договорів не виконав.

Позивач свої вимоги обґрунтував тим, що 19 вересня, 19 жовтня та 27 листопада 2007 року між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та ОСОБА_5 були укладені договори кредиту № № 010/02-33/1310/01-07, 010/02-33/1310/02-07 та 010/02-33/1310/03-07 відповідно, згідно з умовами яких позичальник отримав кредити у сумі 328 250 грн, 176 750 грн та 303 тис. грн зі сплатою 15% річних та з кінцевим терміном повернення до 18 вересня 2012 року.

Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами між банком та ПП «Канівська транспортно-експедиційна компанія «Катрек» 30 березня 2010 року було укладено договір застави транспортних засобів, відповідно до п.1.1 якого в заставу було передано п'ять одиниць автотранспорту, у тому числі й автомобіль НОМЕР_1, 2008 року випуску, кузов НОМЕР_4, державний реєстраційний номер НОМЕР_5, вартістю 57 405 грн.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитних договорів станом на 08 серпня 2012 року утворилася заборгованість у розмірі 283 440 грн 30 коп., 143 981 грн 22 коп., 266 386 грн 71 грн, всього 693 808 грн 23 коп.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 12 листопада 2012 року у справі за позовом ПАТ«Райффайзен банк Аваль» до ОСОБА_5, з останнього стягнуто заборгованість за вказаними кредитними договорами в сумі 693 808 грн 23 коп.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 12 жовтня 2012 року порушено справу №04/5026/1521/2012 про банкрутство ПП «Канівська транспортно-експедиційна компанія «Катрек», розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Вінника С.В. 28 березня 2013 року господарським судом Черкаської області зазначене приватне підприємство визнано банкрутом і відноснонього відкрито ліквідаційну процедуру.

У ході проведення ліквідаційної процедури було з'ясовано, що автомобіль, який перебував у заставі, було відчужено заставодавцем без згоди банку та станом на 29 січня 2014 року він належить ОСОБА_4

Ураховуючи наведене, позивач просив позов задовольнити.

Заочним рішенням Марківського районного суду Луганської області від 20 травня 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «Райффайзен банк Аваль» відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 02 вересня 2015 року заочне рішення суду першої інстанції скасовано, провадження у справі закрито.

У касаційній скарзі ПАТ «Райффайзен банк Аваль», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий апеляційний розгляд.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Апеляційний суд, постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, виходив із того, що вказані вимоги підлягають розгляду у порядку господарського судочинства.

Проте погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При визначенні юрисдикційності спору слід враховувати, що критеріями розмежування цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, характер спору про право (справи за позовами, що виникають з будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами інших видів судочинства), по-друге, однією із сторін у спорі є, як правило, фізична особа.

Тобто критеріями розмежування справи цивільного судочинства від справи господарського судочинства є одночасно суб'єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

За правилами ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи, зокрема, у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів.

Відповідно до ст. 21 ГПК України позивачами в судовому процесі є підприємства та організації, зазначені у ст. 1 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Судом установлено, що 19 вересня, 19 жовтня, 27 листопада 2007 року між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та ОСОБА_5 були укладені договори кредиту, згідно з якими він отримав кредити у сумі 328 250 грн, 176 750 грн та 303 тис. грн відповідно зі сплатою 15% річних та кінцевим терміном повернення до 18 вересня 2012 року.

Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами між позивачем та ПП «Канівська транспортно-експедиційна компанія «КАТРЕК» 30 березня 2010 року було укладено договір застави транспортних засобів, відповідно до якого в заставу було передано п'ять одиниць автотранспорту, у тому числі автомобіль НОМЕР_3, 2008 року випуску, кузов НОМЕР_4, державний реєстраційний номер НОМЕР_6, вартістю 57 405 грн.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 12 листопада 2012 року у справі за позовом ПАТ «Райффайзен банк Аваль» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, з останнього стягнуто заборгованість за вказаними кредитними договорами в сумі 693 808 грн 23 коп.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 12 жовтня 2012 року порушено справу про банкрутство ПП «Канівська транспортно-експедиційна компанія «КАТРЕК», розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Вінника С.В.

28 березня 2013 року господарським судом Черкаської області зазначене приватне підприємство визнано банкрутом і відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру.

У ході проведення ліквідаційної процедури було з'ясовано, що згаданий вище автомобіль було відчужено заставодавцем без згоди банку, як заставодержателя. Станом на 29 січня 2014 року його власником є ОСОБА_4, як фізична особа, і належить йому на праві приватної власності.

Суд апеляційної інстанції, з посиланням на норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», дійшов висновку про те, що всі майнові спори відносно банкрута розглядаються господарським судом.

Проте, суд не звернув уваги на те, що позов подано до фізичної особи ОСОБА_4, який набув право власності на предмет застави та на те, що відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.

Крім того, згідно із ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження.

Скасовуючи рішення місцевого суду та закриваючи провадження у справі, апеляційний суд не визначив характер спору, внаслідок чого дійшов помилкового висновку щодо належності даного спору до юрисдикції господарського суду.

За таких обставин ухвала суду апеляційної інстанції не може вважатись законною і обґрунтованою та в силу ст. 342 ЦПК України підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Луганської області від 02 вересня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В. Закропивний

В.А. Черненко