Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/1147/15-ц

Провадження №2/377/20/16

04 квітня 2016 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Теремецької Н.Ф.,

при секретарі Щуковській А.М.,

з участю:

прокурора Младаневич З.О.,

представника позивача та представника третьої особи Дудинської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовом органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів і зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, органу опіки та піклування виконкому Славутицької міської ради Київської області, третя особа Служба у справах дітей та сім'ї виконкому Славутицької міської ради Київської області, про оспорювання батьківства та виключення з актового запису, -

УСТАНОВИВ:

6 жовтня 2015 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно їх малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісяця на користь органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради; стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки від його доходу щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, на користь органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що відповідачі, які є батьками малолітньої дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ухиляються від виконання обов'язків щодо виховання дитини, не належним чином піклуються про неї. ОСОБА_4 є дитиною, яка перебуває на обліку у Службі у справах дітей, як така, що опинилась у складних життєвих обставинах, через неналежне виконання батьківських обов'язків матір'ю ОСОБА_2. Відповідачка ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями, неодноразово залишала сина на призволяще, нею не створені належні умови для проживання, виховання, розвитку дитини. З метою захисту прав та законних інтересів дитини, недопущення безпосередньої загрози для її здоров'я відповідно до рішення виконавчого комітету Славутицької міської ради від 29.09.2015 року «Про відібрання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1» із 24.09.2015 року дитина перебуває у дитячому відділенні ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України». Відповідачка не усвідомила своєї протиправної поведінки щодо безвідповідального та зневажливого ставлення до життя та здоров'я дитини. Відповідач ОСОБА_3 не цікавиться дитиною та є байдужим до неї. Зазначені обставини є підставою для позбавлення батьківських прав відповідачів відповідно до вимог ст. 164 СК України та стягнення аліментів на утримання дитини.

До початку розгляду справи по суті відповідачем ОСОБА_3 подана зустрічна позовна заява до ОСОБА_2, органу опіки та піклування виконкому Славутицької міської ради Київської області, третя особа Служба у справах дітей та сім'ї виконкому Славутицької міської ради Київської області, про оспорювання батьківства та виключення з актового запису, в якій він просить визнати, що він не є біологічним батьком дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, народженого ОСОБА_2, виключити з актового запису про народження дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за № 147, вчиненого 7 серпня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, відомості про ОСОБА_3, як батька ОСОБА_4 (а.с. 75-77).

Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_3 перебував у шлюбі з ОСОБА_2, зареєстрованому 11 серпня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 94, який був розірваний згідно рішення Славутицького міського суду Київської області від 9 квітня 2015 року, яке набрало законної сили 22 травня 2015 року. За час шлюбу в них народилася дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає разом з ОСОБА_3. Фактичні шлюбні стосунки між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 припинилися з літа 2014 року, хоча вони певний час продовжували проживати в одній квартирі, але вже не вели спільного господарства, в кожного з них був окремий бюджет. Однією з головних та реальних причин розлучення були непоодинокі факти подружньої зради зі сторони ОСОБА_2. Після офіційного розлучення ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 народила другу дитину - сина ОСОБА_4, походження якого відповідно до вимог ч.2 ст.122 СК України було визнано від нього та ОСОБА_2, хоча це дитина не його, що фактично не заперечувала відповідач. Але враховуючи те, що ОСОБА_2 не могла визначитися, хто саме є батьком її дитини, то вони не змогли у відповідності до вимог ч.3 ст.122 СК України подати спільну заяву про невизнання його батьком дитини, в зв'язку з чим він вимушений звернутися з позовною заявою до суду про оспорювання батьківства.

Ухвалою суду від 8 грудня 2015 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов і об'єднано в одне провадження(а.с. 81-82).

У судовому засіданні представник позивача, яка є також представником третьої особи - Служби у справах дітей та сім'ї виконкому Славутицької міської ради Київської області, позовні вимоги первісного позову підтримала та просила задовольнити, проти задоволення позовних вимог зустрічної позовної заяви не заперечувала. Суду пояснила, що відповідачі не виконують обов'язки по вихованню сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_4 знаходиться на обліку в Службі у справах дітей та сім'ї виконкому Славутицької міської ради Київської області як дитина, що опинилась в складних життєвих обставинах через неналежне виконання обов'язків матір'ю ОСОБА_2. ОСОБА_2 було рекомендовано вести здоровий спосіб життя, не допускати проявів неадекватної поведінки та безвідповідального батьківства, ретельно слідкувати за здоров'ям дитини. Проте, рекомендації було проігноровано. 24 вересня 2015 року дитина перебувала без нагляду батьків, існувала загроза її життю та здоров'ю. Тому, з метою недопущення трагічних наслідків, хлопчика було доставлено до дитячого відділення ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України». Працівниками міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді спільно зі Службою у справах дітей та сім'ї батько був негайно сповіщений, але залишився байдужим до дитини. На даний час дитина знаходиться у дитячому відділенні ДЗ «СМСЧ № 5», відповідач ОСОБА_3 жодного разу не поцікавився станом здоров'я, його розвитком, за час перебування у лікарні дитини не надав дитяче харчування, засоби гігієни. Відповідачка ОСОБА_2 не працює, продовжує зловживати спиртними напоями, дитину у лікарні відвідала лише декілька разів, не приклала зусиль щодо повернення дитини у найкраще для неї середовище - сім'ю. Вказані обставини є підставою для позбавлення батьківських прав відповідачів та стягнення з них аліментів.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила проводити судове засідання за її відсутності, первісний позов не визнала, проти задоволення вимог зустрічного позову також заперечувала(а.с. 107).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності та просив відмовити в задоволенні первісного позову, а зустрічний позов просив задовольнити в повному обсязі(а.с. 100).

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що вона є завідуючою дитячим відділенням ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України». 24.09.2015 року в дитяче відділення на автомобілі швидкої допомоги було доставлено ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за направленням соціальних служб. При огляді дитини було виявлено дефіцит ваги, що вказувало на недостатність отримання ним харчування. Дитина була бліда, тонус шкіри був занижений. Також ОСОБА_4 дуже негативно реагував на голосні слова. Після огляду дитини вона була залишена в дитячому відділенні. На протязі першого місяця перебування ОСОБА_4 в дитячому відділенні ОСОБА_2 декілька разів приходила його провідати, проте залишатись з ним у відділенні і доглядати за ним вона не виявляла бажання. Останній раз вона відвідала сина 10 листопада 2015 року і більше вона до нього не приходила. Дитяче харчування, пампаси та засоби гігієни вона до дитячого відділення не приносила. Батько хлопчика взагалі жодного разу не відвідав його.

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що наприкінці вересня 2015 року вона дізналася про дитину ОСОБА_4, який знаходиться в дитячому відділенні ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України» та потребує матеріальної допомоги. Вона організувала групу, яка збирала суміші, одяг, памперси для ОСОБА_4. Кожний тиждень вони носили зібрані речі до дитячого відділення ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України», організовували прогулянки на свіжому повітрі з дитиною. Зі слів знайомих та друзів їй відомо, що ОСОБА_2, матір ОСОБА_4, зловживає спиртними напоями, має занедбаний вигляд, проводить свій час в компанії чоловіків у кафе-барах.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що вона працює директором міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. Сім'я ОСОБА_2 знаходиться під соціальним супроводом Центру з 29.05.2015 року, оскільки до Центру надійшла інформація про те, що ОСОБА_2, будучи вагітною, зловживає спиртними напоями. Спеціалістом Центру, яка супроводжувала сім'ю ОСОБА_2, постійно проводилися профілактична робота з нею. Після того, яка народилася дитина, спеціаліст постійно відвідувала ОСОБА_2, допомагала купати дитину, пеленати її, але у неї не було прояву материнства. ОСОБА_2 було рекомендовано вести здоровий спосіб життя, не допускати проявів неадекватної поведінки та безвідповідального батьківства, ретельно слідкувати за станом здоров'я хлопчика, виконувати рекомендації лікаря-педіатра. Проте, ОСОБА_2 не дотримувалась наданих рекомендацій, продовжувала вживати спиртні напої та залишати дитину одну вдома. Тому, з метою недопущення трагічних наслідків 24.09.2015 року, коли дитина була одна вдома, ОСОБА_4 було доставлено до дитячого відділення ДЗ «СМСЧ № 5» МОЗ України, де він знаходиться і на даний час.

Суд, заслухавши пояснення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, думку прокурора, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, зареєстрованому 11 серпня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 94, який був розірваний згідно рішення Славутицького міського суду Київської області від 9 квітня 2015 року, яке набрало законної сили 22 травня 2015 року. Рішенням суду після розірвання шлюбу відновлено дошлюбне прізвище дружини - ОСОБА_2 (а.с. 51- 52).

Під час шлюбу у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який за домовленістю сторін після розірвання шлюбу залишився проживати з батьком ОСОБА_3.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області 07.08.2015 року, складено відповідний актовий запис № 147 про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4. Батьками в свідоцтві про народження записані: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а. с. 8).

Відповідно до довідки форми № 3, виданої КП «ЖКЦ» від 21.09.2015 року, ОСОБА_3 та малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 10).

За місцем проживання та місцем роботи - ВП Атомремонтсервіс ОСОБА_3 характеризується позитивно( а.с. 60, 62).

Копією паспорта ОСОБА_2 підтверджено, що вона зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1(а.с. 5-6).

З акту обстеження житлових умов проживання № 01-30/76 від 07.09.2015 року за адресою: АДРЕСА_1, видно, що у квартирі вологе прибирання не здійснюється, велика кількість пороху на меблях та люстрі, шпалери відклеюються. Для дитини є окреме спальне місце та одяг, молочна суміш тільки на 1-2 годування, а також зіпсований компот для дитини (а. с. 11).

Згідно побутової характеристики, виданої директором КП «ЖКЦ», ОСОБА_2 проживає в придбаній кімнаті АДРЕСА_1, з 24.06.2015 року, разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_2 веде безвідповідальний, антигромадський спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не займається вихованням неповнолітніх дітей. Спостерігались випадки, коли вона залишала новонародженого сина напризволяще (а. с. 59).

Як зазначено у довідці Служби у справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області про результати проведеної бесіди щодо захисту прав та законних інтересів дитини від 11.09.2015 року, ОСОБА_2 запропоновано бездоганно виконувати ст. 150 СК України, попереджено про відповідальність відповідно до ст. 184 КУпАП, а ССДС взяти на облік ОСОБА_4 як дитину, що потрапила до складних життєвих обставин (а. с. 12).

Згідно витягу з протоколу № 21 засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Славутицької міської ради від 18.09.2015 року ухвалено, зокрема, Службі у справах дітей та сім'ї взяти на облік малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, як таку, що опинилась у складних життєвих обставинах, та затвердити індивідуальний план дитини зазначеної категорії (а. с. 20).

24 вересня 2015 року комісією Служби у справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області було складено Акт про тимчасове вилучення дитини з сім'ї, де вона зазнала жорсткого поводження або реальної загрози його вчинення, та про подальше її влаштування (а. с. 15).

З вищевказаного Акту вбачається, що о 06 годині 30 хвилин 24.09.2015 року зі слів ОСОБА_11 стало відомо, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, перебуває немовля без батьків та голосно плаче. З 04:00 години мати немовля ОСОБА_2 була відсутня, на телефонні дзвінки не відповідала. На момент прибуття членів комісії встановлено, що дитина ОСОБА_4 знаходився без матері у емоційно збудженому стані, на вигляд був заморений та голодний, свіже приготовлене дитяче харчування відсутнє. За викликом міліції каретою швидкої допомоги ОСОБА_4 було доставлено до дитячого відділення Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 5 МОЗ України».

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Славутицької міської ради 29.09.2015 року ухвалено Службі у справах дітей та сім'ї підготувати проект рішення «Про відібрання малолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1», яким відібрати малолітню дитину від матері ОСОБА_2 та батька ОСОБА_3, помістити дитину до ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України» до моменту встановлення статусу дитини, позбавленої батьківського піклування (а. с. 21).

З метою захисту прав та законних інтересів малолітніх дітей, недопущення загрози їх життю та здоров'ю виконавчим комітетом Славутицької міської ради Київської області прийнято рішення від 29.09.2015 року № 420 «Про відібрання малолітньої дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1», відповідно до якого ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, було відібрано від його батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і поміщено до Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 5 МОЗ України» до моменту встановлення статусу дитини, позбавленої батьківського піклування(а.с. 19).

Згідно постанов Славутицького міського суду Київської області від 08.10.2015 року та 16.10.2015 року ОСОБА_2 двічі притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП (а. с. 54 - 55).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської Ради Київської області № 12-03/18 від 23.03.2016 року позбавлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є доцільним і відповідає інтересам дитини(а.с. 108).

Згідно ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про позбавлення батьківських прав матері або батька, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування;

2)ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3)жорстоко поводяться з дитиною;

4)є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5)вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6)засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Як зазначено у п.16 Постанови ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Досліджені в судовому засіданні письмові докази та показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10 свідчать про те, що відповідачка ОСОБА_2 не виконує свої обов'язки по вихованню та утриманню дитини, передбачені ст. 150 СК України, оскільки вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, протягом періоду з вересня 2015 року по квітень 2016 року, коли дитина знаходиться в дитячому відділені ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України», вона не приклала зусиль, щоб повернути сина, не відвідувала його, не забезпечувала харчуванням та одягом, продовжує вживати спиртні напої.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 необхідно позбавити батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як зазначено у ч. 2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Як зазначено у ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних

чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

З довідки про отримання допомоги № 6193 від 06.11.2015 року вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Славутицької міської ради та відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу сім'ям з дітьми», на дитину ОСОБА_4 з 01.07.2015 року по 31.07.2015 року призначено одноразову допомогу при народженні дитини, щомісячну допомогу при народженні дитини з 01.08.2015 року по 30.09.2015 року та на дитину ОСОБА_5 з 11.01.2013 року по 30.06.2014 року та з 01.12.2014 року по 07.11.2015 року допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Загальна сума доходу за період з 01.05.2015 року по 31.10.2015 року, за винятком аліментів, становить 12820 гривень (а. с. 61).

Відповідно до повідомлення начальника ССДС від 28.09.2015 року, адресованого начальникові управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області Шаповал Н.О., призупинено державні виплати ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с. 18).

Як встановлено в судовому засіданні, на час розгляду справи в суді ОСОБА_2 не працює та постійного доходу немає.

Згідно ст.184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Врахувавши стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідачки ОСОБА_2, суд відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України визначає аліменти, які повинні стягуватися з ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

Відмовляючи в задоволенні первісного позову в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнення з нього аліментів на утримання дитини, і задовольняючи зустрічний позов в повному обсязі, суд виходить з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 народила сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 після того, як вона розлучилася з ОСОБА_3, але до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу.

З урахуванням зазначеного, походження дитини згідно з вимогами ч.2 ст.122 СК України було визнано від ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Відповідно до ч.3 ст. 122 СК України подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка(колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір'ю дитини заяви про визнання батьківства.

Як зазначено ОСОБА_3 у зустрічному позові, враховуючи, що ОСОБА_2 не могла визначитися, хто саме є батьком її дитини, то вони не змогли у відповідності до вимог ч.3 ст.122 СК України подати спільну заяву про невизнання його батьком дитини, хоча син ОСОБА_2 - ОСОБА_4 не є його рідною дитиною, оскільки вони з літа 2014 року припинили між собою шлюбні відносини, про що не заперечувала і сама ОСОБА_2.

Згідно ч.1 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

За змістом ч.2 ст. 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, Суд постановляє рішення про виключення відомостей пр. особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і досягнення нею повноліття.

Відповідно до висновку експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 447 від 18.02.2016 року при проведенні молекулярно-генетичного дослідження встановлено, що батьківство ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4, народженого ОСОБА_2, виключається (а. с. 96-98).

За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 не є батьком малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, тому необхідно виключити з актового запису про народження дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за № 147, вчиненого 7 серпня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, відомості про ОСОБА_3, як батька ОСОБА_4, в зв'язку з чим підстав для позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини немає.

За правилами ст. 88 ЦПК України з відповідачки ОСОБА_2 на користь органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору за вимоги немайнового характеру в сумі 1218 гривень та на користь держави підлягає стягненню судовий збір з ОСОБА_2 за вимоги майнового характеру в розмірі, передбаченому пп.1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», в сумі 551,20 гривень. Крім того, підлягають стягненню з ОСОБА_2 і органу опіки та піклування виконкому Славутицької міської ради Київської області на користь ОСОБА_3 в рівних частках судові витрати по оплаті судового збору в сумі 487 гривень 20 копійок. Доказів про розмір понесених судових витрат за проведення судово-медичної генетичної експертизи ОСОБА_3 суду не надав.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 209, 213-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити частково.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, відносно її малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь органу опіки та піклування виконкому Славутицької міської ради Київської області на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісяця, починаючи з 06 жовтня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь органу опіки та піклування виконкому Славутицької міської ради Київської області судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1218 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 551 гривня 20 копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Зустрічну позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, не є біологічним батьком дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, народженого ОСОБА_2.

Виключити з актового запису про народження дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за № 147, вчиненого 7 серпня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, відомості про ОСОБА_3, як батька ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_2 і органу опіки та піклування виконкому Славутицької міської ради Київської області на користь ОСОБА_3 в рівних частках судові витрати по оплаті судового збору в сумі 487 гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. Ф. Теремецька