Справа № 302/806/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

16 березня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого судді Мацунича М.В.

суддів : Ігнатюка Б.Ю., Куштана Б.П.

з участю секретаря : Кухта М.В.

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород заяву ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 про залишення позову без розгляду за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 на рішення Міжгірського районного суду від 12 січня 2016 року в справі за позовною заявою ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до Голятинської сільської ради, де третіми особами без самостійних вимог є: на стороні позивача ОСОБА_3, на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання дій органу місцевого самоврядування по видачі довідки, незаконними, -

в с т а н о в и л а :

Так, 29.07.15р. ОСОБА_1, діючи в інтересах малолітнього ОСОБА_2 звернулась у суд з позовною заяву про визнання дій Голянської сільради стосовно видачі довідки № 227 від 11.03.2014р., незаконними.

Рішенням Міжгірського районного суду від 12 січня 2016 року в задоволенні позову, відмовлено.

Заперечуючи зазначене рішення суду, ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій ставить, питання про скасування згаданого рішення суду як незаконного й необґрунтованого. Та просить ухвалити нове рішення про задоволення позову з посиланням на те, що рішення суду ухвалено в порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.

У судове засідання апеляційної інстанції сторони повторно не зявились, але при цьому, ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 подала апеляційному суду заяву про залишення позовної заяви без розгляду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів дійшла до думки, що вимоги заяви не підлягають задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

За приписами ч. 1 ст. 304 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками й доповненнями, встановленими Главою 1 Апеляційне провадження.

Як убачається з розяснення наведеного в п. 17 Постанови ПВСУ № 12 від 24.10.2008 року Про судову практику розгляду цивільних справ в Апеляційному порядку - при перегляді судових рішень необхідно виходити з повноважень суду апеляційної інстанції, визначених статтею 307 ЦПК, і відповідних їм підстав щодо перегляду судових рішень в апеляційному порядку, передбачених статтями 308 - 311 ЦПК. При цьому апеляційний суд керується статтею 307 ЦПК (відповідним пунктом) та нормою ЦПК, що визначає, підстави перегляду судового рішення в такому разі, і відповідно до неї та наданих суду апеляційної інстанції повноважень формулює резолютивну частину своєї ухвали.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції та залишення заяви без розгляду, п. 4 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Проте, до початку розгляду апеляційної скарги на рішення суду по суті вимог, ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 подала апеляційному суду заяву про залишення позовної заяви без розгляду з посиланням на підстави передбачені п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Так, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо, позивач подав заяву про залишення позову без розгляду, п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Виходячи з вимог ч. 8 ст. 193 ЦПК України - під час судових дебатів не можна подавати нові докази, заяву про залишення позову без розгляду, збільшувати або зменшувати розмір позовних вимог.

Оскільки, порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції є відмінним від порядку, встановленого для судів першої інстанції. У звязку із цим, зокрема в апеляційній інстанції, не застосовуються правила про залишення позову без розгляду, після того як у справі суд першої інстанції вже прийняв, рішення по суті спору. Так-як, повноваження апеляційного суду, що визначені у відповідній Главі 1 Апеляційне провадження ЦПК України, містять лише два диспозитивних права особи, яка бере участь у справі, - це відмова позивача від позову й мирова угода сторін, ст. 306 ЦПК України.

Також слід зазначити, що подання позивачем заяви про залишення позову без розгляду (п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК), тобто реалізація позивачем свого диспозитивного права (ст. 11 ЦПК) з певних мотивів, можливе тільки до стадії відкриття Судових дебатів (ч. 8 ст. 193 ЦПК) у суді першої інстанції.

Вимога імперативної норми ч. 1 ст. 310 ЦПК України стосовно того, що рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених ст. 207 ЦПК України, сама по собі не залежить від диспозитивного права позивача (ст. 11 ЦПК), на подання заяви про залишення позову без розгляду вже після того як у справі прийнято рішення по суті спору. Так-як, зазначене своє право, позивач може реалізувати лише в суді першої інстанції до прийняття в справі рішення по суті спору, а не під час апеляційного розгляду справи. Через відмінність порядку розгляду справи, який встановлено для суду апеляційної інстанції, і тим, який встановлено для суду першої інстанції.

Зважуючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку із приводу того, що вимоги заяви про залишення позовної заяви без розгляду є безпідставними, що дає підставу апеляційному суду, відмовити ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 у задоволенні поданої заяви.

Виходячи з наведеного та керуючись вимогами статей 207, 304, 307, 310, 314, 315 і 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

відмовити ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 у задоволенні заяви про залишення позову без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : ______________________

Судді : ______________________

______________________