У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ МартинюкВ.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 2 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 17 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Хмельницької міської ради, про визнання договору дарування удаваним та визнання права власності,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом до ОСОБА_2

Свої вимоги мотивувала тим, що в період її та відповідача шлюбу - 5 липня 2005 року, останній прийняв в дар від ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,06 га в садівничому товаристві «Ветеран» в м. Хмельницькому.

За рахунок спільних коштів на вказаній земельній ділянці вони побудували садовий будиночок.

Вважаючи, що спірна земельна ділянка є їх спільною сумісною власністю, а договір дарування носить удаваний характер, оскільки фактично був укладений договір купівлі-продажу, просила суд визнати договір дарування земельної ділянки удаваним, визнати за нею право власності на Ѕ частину вказаної земельної ділянки та Ѕ частину садового будинку.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 2 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 17 лютого 2016 року позов задоволено.

Визнано договір дарування земельної ділянки площею 0,06 га в садівничому товаристві «Ветеран» в м. Хмельницькому, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, посвідчений 5 липня 2005 року державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори удаваним.

Визнано, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 5 липня 2005 року було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,06 га в садівничому товаристві «Ветеран» в м. Хмельницькому.

Розділено спільне майно подружжя, визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,06 га в садівничому товаристві «Ветеран» в м. Хмельницькому та Ѕ частину садового будинку в цьому ж товаристві, решту Ѕ частину майна залишено у власності ОСОБА_2

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та направити справу на новий розгляд, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову і визнаючи спірний договір удаваним та відповідно визнаючи майно спільною сумісною власністю подружжя, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 договір дарування, насправді є договором купівлі-продажу, позаяк є відплатним, а оскільки укладений в період перебування сторін у шлюбі, то майно за таким договором має бути визнано спільним сумісним майном подружжя.

Як встановлено судами і підтверджено доказами у справі, 5 липня 2005 року ОСОБА_2 передав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 2500 доларів США, а останній в свою чергу передав земельну ділянку та дачу ОСОБА_2 шляхом укладення договору дарування.

В силу ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Таким чином, суди дійшли обґрунтованого висновку про визнання за ОСОБА_3 права власності на Ѕ частину земельної ділянки та на Ѕ частину збудованого на ній садового будинку, оскільки спірне майно придбано в період шлюбу сторін і є їх спільною власністю.

Зі змісту рішення судів і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Хмельницької міської ради, про визнання договору дарування удаваним та визнання права власності, за касаційною скаргоюОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 2 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 17 лютого 2016 року.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Мартинюк