АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/205/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 26 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и л а :

В серпні 2015 року ОСОБА_9 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення боргу.

Позов обґрунтовувала тим, що 11 травня 2012 року позичила відповідачеві 24000 грн. 00 коп.

На підтвердження отримання вказаної позики відповідач видав розписку, згідно якої зобовязувався повернути борг протягом шести місяців з моменту підписання розписки, не пізніше 20-тих чисел сьомого місяця, проте.

У вказаний в розписці строк відповідач борг не повернув, а тому вказана сума боргу підлягає стягненню з нього в примусовому порядку.

Вважає, що відповідач зобовязаний також сплатити проценти за користування грошовими коштами за період з 30 грудня 2012 року по 04 серпня 2015 року у розмірі, який визначається на рівні облікової ставки Національного банку України, що за її розрахунком складає 7853 грн. 26 коп.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України відповідач зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми за період з 30 грудня 2012 року по 04 серпня 2015 року.

Сума боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції станом на 04 серпня 2015 року складає 42377 грн. 34 коп.

Три проценти річних від простроченої суми за період з 30 грудня 2012 року по 04 серпня 2015 року складають 1870 грн. 03 коп.

З врахуванням викладеного та посилаючись на ст. ст. 526, 536, 625, 1048 ЦК України позивачка просила стягнути з відповідача на її користь борг за договором позики з урахуванням збитків від інфляції в сумі 42377 грн. 34 коп., проценти за користування позикою в сумі 7853 грн. 26 коп. та 3% річних в сумі 1870 грн. 03 коп., а також судові витрати.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 26 листопада 2015 року позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 борг за договором позики з урахуванням збитків від інфляції, що складає 42377 грн. 34 коп., проценти за користування позикою в сумі 7853 грн. 26 коп. та 3% річних в сумі 1870 грн. 03 коп. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане рішення та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_9

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_9, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 11 травня 2012 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 був укладений договір позики, за яким ОСОБА_6 отримав в борг від ОСОБА_9 24000 грн., які зобовязався повернути протягом шести місяців, але не пізніше 20-х чисел сьомого місяця з дня отримання позики.

На підтвердження укладення договору позики позичальник видав розписку.

У вказаний в розписці строк позичальник борг не повернув, в звязку з чим ОСОБА_9 звернулась до суду з вимогою про стягнення з нього суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, процентів за користування грошовими коштами на рівні облікової ставки НБУ та 3% річних від простроченої суми, як штрафної санкції за невиконання грошового зобовязання.

Вирішуючи справу, суд правильно визначив, що між сторонами виникли правовідносини з приводу договору позики, які регулюються параграфом 1 глави 71 ЦК України.

Видача позичальником розписки на підтвердження укладення договору позики відповідає положенням ст.1047 ЦК України щодо форми договору позики, а тому зобовязання, що виникли з цього договору мають виконуватись належним чином.

Встановивши, що позичальник у визначений договором строк не виконав зобовязання щодо повернення суми позики, суд прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з нього на користь позикодавця суми неповернутого боргу.

Вимоги про стягнення процентів за користування грошовими коштами на рівні облікової ставки НБУ ґрунтуються на положеннях ч.1 ст. 536 та ст. 1048 ЦК України, а вимоги про стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми на положеннях ст. 625 ЦК України, тому суд правомірно задовольнив їх.

Розрахунок суми боргу відповідає вимогам закону і сумнівів у його правильності не викликає.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими і висновків суду не спростовують.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, і ухвалив у справі законне та обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 26 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про стягнення боргу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :