Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 314/1485/16-ц Головуючий у 1-й інстанції Кофанов А.В.
Провадження № 22-ц/778/3651/16 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької с області у складі:

Головуючого Онищенка Е.А.

Суддів Бєлки В.Ю.

Воробйової І.А.

При секретарі Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Вільнянськ" на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 14 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Вільнянськ" про визнання договору припиненим, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до СВК «Вільнянськ», про визнання договору припиненим.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 13.12.2005 року між СВК «Вільнянськ» та ОСОБА_4 було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 11,24 га розташованої на території Московської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, строком на 10 років.

10 березня 2010 року ОСОБА_4 помер, після його смерті право власності на земельну ділянку набув він.

Вважає, що моментом укладення договору є момент його підписання, а тому дія вищезазначеного договору припинилась 13.12.2015 року.

Враховуючи вищевикладене просив суд визнати припиненим з 13.12.2015 року договір оренди земельної ділянки площею 11,24 га, розташованої на території Московської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, укладений 13.12.2005 року між ОСОБА_4 та СВК «Вільнянськ».

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 14 червня 2016 року позов задоволено.

Визнано припиненим договір оренди землі, укладений 13.12.2005 року між ОСОБА_4 та СВК «Вільнянськ».

Не погоджуючись з рішенням суду СВК «Вільнянськ» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Встановлено, 13.12.2005 року ОСОБА_4, правонаступником якого є позивач ОСОБА_3, та СВК Вільнянськ", уклали між собою договір оренди землі, згідно умов якого відповідачу в оренду була передана в строкове платне користування земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 11,24 га. Згідно п.8 цього договору, він був укладений на 10 років.

Вирішуючи питання про строк дії спірного договору, суд першої інстанції виходив з того, що згідно ч.1 ст.640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції;

Згідно ч.3 ст.16 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, що діяла на момент укладення зазначеного договору), у разі згоди орендодавця передати земельну ділянку в оренду сторони укладають договір оренди землі відповідно до вимог цього Закону.

Тобто, учасники такого правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний документ. Волевиявлення є важливим чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується із принципом свободи договору, встановленого ст.627 ЦК України.

Згідно ст.ст.18, 20 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, що діяла на момент укладення договору), укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, і набирає чинності після такої реєстрації.

Відповідно до п.2 «Порядку державної реєстрації договорів оренди землі», затвердженого постановою КМУ № 2073 від 25.12.1998 року, що діяв в момент укладення договору, державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок.

Згідно ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (в редакції, що діяла на момент реєстрації договору), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень;

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що моментом вчинення правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли згоди з усіх істотних умов, склали та скріпили підписом письмовий документ, в якому зафіксовані правові наслідки цього правочину. Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору. Вказана правова позиція наведена у правових висновках, викладених в постанови Верховного Суду України № 6-127цс 13 від 18 грудня 2013 року, та № 6-118цс13 від 25 грудня 2013 року.

За таких обставин, договір оренди землі між ОСОБА_4 та СВК «Вільнянськ» є вчиненим з моменту його укладення та підписання, тобто з 13.12.2005 року; після підписання сторонами договору оренди землі між ними виникли права та обов'язки, пов'язані зі зміною та припиненням договірних відносин.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Відповідно ч.9 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», відмова, а також наявне зволікання укладенні додаткової угоди до договору оренди землі можуть бути оскаржено в суді.

Зустрічних вимог щодо цього відповідачем не заявлялися.

Як зазначено у п.8 договору від 13.12.2005 року, для поновлення договору на новий строк, орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмове орендодавця про намір продовжити його дію.

Згідно ч.3 ст.33 Закону України «Про оренду землі», при цьому він має подати орендодавцю проект додаткової угоди; але ці умови відповідачем виконані не були ані протягом вказаного строку, ані після закінчення строку дії договору.

Позивачу наданий лист на адрес відповідача від 20.04.2016 року, згідно якого позивач повідомив про небажання продовжувати договір оренди з відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеній належним чином.

Таким чином, дія договору і відповідних зобов'язань за ним припинилася 13.12.2005 року і вимоги позивача з цього приводу є такими, що ґрунтуються на законі.

З огляду наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, щодо визнання припиненим договору оренди землі, укладеного 13.12.2005 року між ОСОБА_4 та СВК «Вільнянськ».

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Вільнянськ" відхилити.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 14 червня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: