Справа № 308/5680/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

25 лютого 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого: Павліченка С.В.

суддів: Бондаренка Ю.О., Куцина М.М.

при секретарі: Терпай С.М.

розглянувши без участі сторін в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 04 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на період навчання або до досягнення двадцяти трьох років ,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на період навчання або до досягнення двадцяти трьох років.

Позовні вимоги мотивовані тим, що її батьки - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в шлюбних відносинах з 08.02.1994р. по 15.07.2009р. Шлюб між ними розірвано рішенням суду.

Вона, ОСОБА_2, 23.08.1995р.н. є дочкою від даного шлюбу. На даний час вона є повнолітньою, однак продовжує навчатись в «Ужгородському Національному Університеті» юридичного факультету на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток.

Відповідач не цікавиться життям сім'ї та не підтримує її матеріально, у звязку з її навчанням.

Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син подовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідач працює не офіційно за кордоном, тому вона просила суд стягнути аліменти у твердій грошовій сумі по 1000 гривень на місяць до закінчення навчання.

Рішенням Тячівського районного суду від 04 листопада 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4 кім.404, Закарпатської області, аліменти на оплату навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до закінчення навчання, чи до досягнення нею двадцяти трьох років. Стягнуто з ОСОБА_1 487,20 грн. судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування даного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні даного позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Сторони в судове засідання не зявилися про розгляд справи належним чином повідомлені. Справа на підставі ч.2 ст. 305 ЦПК України розглянута у їх відсутності.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне в її задоволенні відмовити з наступних підстав.

Відповідно до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія 1-ФМ №024406 між ними розірвано 15.07.2009 року.

Від даного шлюбу у них народилося донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно довідок №365 від 19.05.2015 року та №482 від 01.10.2015 року виданої ОСОБА_2 вона являється студенткою юридичного факультету денної форми навчання напряму підготовки «Правознавство» та дійсно навчається в ДВНЗ «Ужгородський національний університет»

Із змісту ст. 180 СК України випливає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст.193 ч.1 СК України, влаштування дитини до закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу не припиняє стягнення аліментів на користь того з батьків, з ким до цього проживала дитина, якщо вони витрачаються за цільовим призначенням.

Суд першої інстанції повно й всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про те, що відповідач ОСОБА_1 не має постійного місця роботи і його заробіток має мінливий характер, тому суд вважає за можливе, з врахуванням вимог ст.ст. 182, 192 СК України, позов задовольнити повністю на суму 1000 грн. аліментів на утримання доньки, щомісячно до закінчення її навчання, чи до досягнення нею двадцяти трьох років.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального закону й не може бути скасованим з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 307, 308, 313 315, 317 ЦПК України, Судова палата у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області , -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тячівського районного суду від 04 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді