Справа № 442/5924/15 Головуючий у 1 інстанції: Грицай М.М.
Провадження № 22-ц/783/561/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі: головуючого судді Курій Н.М.,

суддів: Крайник Н.П., Бойко С.М.,

за секретаря Куцика І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 вересня 2015 року задоволено заяву ОСОБА_4 про забезпечення зазначеного вище позову.

Суд наклав арешт на нерухоме майно, а саме - на квартиру № 1 на вул. Грушевського, 79/1 у м. Дрогобичі Львівської області, яка належить на праві власності ОСОБА_2 та на квартиру №2 на вул. Грушевського, 79/1 у м. Дрогобичі Львівської області.

Виконання ухвали суд доручив ВДВС Дрогобицького МРУЮ у Львівській області.

На ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 вересня 2015 року подала апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 ОСОБА_3.

Апелянт не погоджується з ухвалою суду та зазначає, що нерухоме майно, на яке накладено арешт не належить на праві власності відповідачці, та матеріали справи не містять жодних доказів про те, що всі квартири належать на праві власності відповідачці.

Апелянт стверджує, що суд першої інстанції, задовольняючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту, не перевірив факту належності відповідачці вказаного майна на праві власності.

Представник апелянта зазначає, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою, а тому просить її скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Сторони в судове засідання не зявилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені у відповідності до вимог ст.74 ЦПК України (а.с.71-75), про причини неявки суд не повідомили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертались.

За таких обставин, апеляційний суд відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, дослідивши виділені матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_4 в серпні 2015 року звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики та просив стягнути з відповідачки 2 118 000 грн.

ОСОБА_4 також просив постановити ухвалу про забезпечення зазначеного позову та накласти арешт на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2, а саме: квартиру №1 на вул. Грушевського, 79/1 у м. Дрогобичі Львівської області та квартиру №2 на вул. Грушевського, 79/1 у м. Дрогобичі Львівської області.

Відповідно до положень ч.3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

При зверненні до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачу, позивач повинен: по - перше, аргументовано обґрунтувати причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому; по - друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Якщо йдеться про майно, що належить відповідачеві і знаходиться в інших осіб, потрібно подати докази наявності безспірного права відповідача на зазначене майно. У разі спірності права відповідача на майно, суд не може задовольнити таку заяву.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржену ухвалу, не перевірив на час розгляду питання про забезпечення позову актуальну інформацію про державну реєстрацію прав власності на обєкти нерухомого майна, а саме: квартиру №1 на вул. Грушевського, 79/1 у м. Дрогобичі Львівської області та квартиру №2 на вул. Грушевського, 79/1 у м. Дрогобичі Львівської області, на які просив накласти арешт позивач, а тому порушив порядок, встановлений для вирішення питання про забезпечення позову.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин, апеляційний суд доходить висновку, що ухвалу судді про забезпечення позову у справі, яка постановлена з порушенням норм процесуального права, належить скасувати та питання про забезпечення позову у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись п. 3 ч.1 ст. 312, ст.315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 вересня 2015 року скасувати та передати питання про забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий: Курій Н.М.

Судді: Крайник Н.П.

ОСОБА_5