Справа № 645/2363/16-ц
Провадження № 2/645/1668/16
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 липня 2016 року Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - Сілантьєвої Е.Є.,
при секретарі - Момот О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Харківської територіальної громади в особі Харківської міської ради, третя особа Перша Харківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, про визнання за нею права власності на 46/100 житлового будинку АДРЕСА_2 в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 її батька ОСОБА_3, який його прийняв, але не оформив спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_4, який його прийняв, але не оформив спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_5, яка прийняла але не оформила спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_6, якому належало дане майно.
В обґрунтування позову зазначила, що вона в належний строк звернулась до Першої Харківської державної нотаріальної контори щодо оформлення спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 батька ОСОБА_3, як єдиний спадкоємець. Спадковим майном є 46/100 житлового будинку АДРЕСА_2. Постановою Першої ХДНК від 13 квітня 2016 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів. Позивачка зазначила, що нерухоме майно у вигляді 46/100 житлового будинку АДРЕСА_2 належало її прадіду ОСОБА_6, який ІНФОРМАЦІЯ_12 помер. Після його смерті фактично вступила в управління та володіння зазначеним спадковим майном його дочка, бабуся позивачки - ОСОБА_5, яка була єдиним спадкоємцем та померла ІНФОРМАЦІЯ_11. ОСОБА_5 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном у вигляді 46/100 житлового будинку АДРЕСА_2, шляхом оплати нею комунальних послуг, страхуванням майна. Однак, своє право власності не зареєструвала у встановленому на той час порядку, що було її правом, в наслідок чого не змогли (не встигли) цього зробити за життя її спадкоємець ОСОБА_4 та його спадкоємець ОСОБА_3 та позивачка. Після смерті бабусі позивача ОСОБА_5 у передбачені законом строку звернувся з заявою та успадкував належне їй майно, отримавши відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом на оформлену належним чином частину майна, її чоловік, дід позивачки ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9. Після його смерті звернувся у строки та успадкував належне йому майно, отримавши відповідне свідоцтво про право на спадщину за заповітом на оформлену належним чином частину майна, батько позивачки ОСОБА_3, який є сином ОСОБА_5 та ОСОБА_7 та помер ІНФОРМАЦІЯ_8. Позивачка вказує, що вона в належний строк звернулась до Першої Харківської державної нотаріальної контори щодо оформлення спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 батька ОСОБА_3, але через бездіяльність спадкодавця щодо реєстрації нерухомого майна, у зв'язку з відсутністю обов'язку щодо його реєстрації на час володіння спадкодавцем цим майном, спадкоємець (позивачка) не може набути право власності на це майно в порядку спадкування через нотаріальну контору.
У судове засідання позивача ОСОБА_1, не з'явилася, надала заяву, якою підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, справу просив розглядати за її відсутності. Також зазначила, у разі неявки в судове засідання відповідача, що належним чином повідомлений, від якого не надійшло заяви про причини неявки, або якщо причини неявки, зазначені в заяві, будуть визнані судом не поважними, на підставі ст. 224 ЦПК України, просив розглядати справу у заочному порядку.
Представник відповідача Харківської міської ради, до судового засідання не з*явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, пояснення по справі та заперечень на позов не надали.
Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин.
У відповідності до приписів ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлені належним чином .
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представник третьої особи Першої Харківської державної нотаріальної контори, до судового засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надали суду заяву про слухання справи за їх відсутності.
Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути відшкодування збитків або інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У судовому засіданні встановлено наступне.
Рішенням ім. Української Радянської соціалістичної республіки від 27.01.1978 року № 2-135/1978 перерозподілено частини домоволодіння та визнано право власності за ОСОБА_6 на 46/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2 (а.с. 34).

Згідно наданих матеріалів справи ОСОБА_6 мешкав в даному домоволодінні з 1947 року, а зареєстрований був 04.06.1955 року разом з дружиною ОСОБА_10 (свідоцтво про подружжя № 4439 від 26.11.1933 р. видане міським ЗАГС м. Харкова - а.с. 17), яка була зареєстрована 03.09.1956 р. (а.с. 37-38).

ІНФОРМАЦІЯ_13 померла ОСОБА_10, актовий запис № 12260 (свідоцтво про смерть від 13.10.1989 року видане міським ЗАГС м. Харкова) (а.с. 31).

ІНФОРМАЦІЯ_12 помер ОСОБА_6, актовий запис № 11560 (свідоцтво про смерть від 10.09.1990 року видане міським ЗАГС м. Харкова) (а.с. 31).

Після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_10, спадкоємицею 46/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2 є донька померлих ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1 (посвідка про народження № 8075 видана 05.12.1935 р. в якій зазначено, що батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_10) (а.с. 21).

9 березня 1956 року ОСОБА_11, 1935 року народження уклала шлюб з ОСОБА_7, 1926 року народження, та після одруження прізвище дружини - ОСОБА_7 (свідоцтво про шлюб НОМЕР_2 виданого 9 березня 1956 р. Сталінським р/б ЗАГС, актовий запис 257).

Відповідно свідоцтва про народження НОМЕР_3 виданого відділом ЗАГС Московського району м. Харкова 30.03.1976 р. у батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_14 народився ОСОБА_3 (а.с. 18).

При житті, 21.04.1981 року, ОСОБА_6 склав заповіт, який посвідчений державним нотаріусом 12 Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_12, зареєстровано в реєстрі за № 1-1009, згідно якого - все своє майно, де б таке не було, та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, на що він буде мати право на день смерті, він заповідав своїй дочці ОСОБА_5, що проживає в АДРЕСА_1.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 43482729 від 05.04.2016 року та відповідей Харківського обласного державного нотаріального архіву ( 23.03.2016 року за № 739/01-20) та Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори (01.04.2016 № 1043/01-16), зроблених на запити Першої Харківської державної нотаріальної контори 17.03.2016 року за № 910/02-14 та від 30.03.2016 року за №1120/02-14, які знаходяться в спадковій справі, спадкова справа після померлого ОСОБА_6, що помер ІНФОРМАЦІЯ_12 не заводилась, тобто заяви про прийняття спадщини або відмови від неї від спадкоємців не надходили.

Відповідно до довідки - характеристики від 17.09.1991 року виданої Міським бюро технічної інвентаризації ОСОБА_5 для надання в Харківську державну нотаріальну контору, з метою отримання свідоцтва про право на спадкування - житловим будинок АДРЕСА_2 зареєстрований в бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під реєстровим № 22 за: ОСОБА_13 - 54/100 частин та ОСОБА_6 - 46/100 частин.

Судом вивчалася будинкова книга для прописки громадян, що проживають в АДРЕСА_2, яка підтверджує місце відкриття спадщини та коло спадкоємців, що прийняли спадщину, виданій 08 квітня 1955 року 32-м відділенням міліції міста Харкова, де значиться зареєстрованим на час відкриття спадщини ОСОБА_6 (з 04.06.1955 року), вбачається, що ОСОБА_5 не проживала постійно разом зі спадкодавцем, але приймається до уваги наданий позивачем заповіт ОСОБА_6 від 21.04.1981 р., відповідно до якого суд вважає доведеним, що спадкоємиця ОСОБА_5 фактично прийняла спадщину після померлого батька, ОСОБА_6, але документально цього не підтвердила.

Після гр. ОСОБА_6, померлого 09 вересня 1990 року, який мешкав за адресою: АДРЕСА_2 спадкова справа не заводилась. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось (повідомлення Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 01.04.2016 р. № 1043/01-16) (а.с. 26).

Відповідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP.

Відповідно ст. 548 Цивільного кодексу Української PCP, який діяв на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно вимог ч. 1. ст. 549 цього кодексу дії, що свідчать про прийняття спадщини визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

У відповідності до ч. 2 ст. 548 ЦК (1963 р.) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. На той час для виникнення права власності на спадщину обов'язкової державної реєстрації права власності на нерухомість не було потрібно. Крім цього, нормами ЦК України (1963 р.), що діяв на той час, не вимагалось від спадкоємців обов'язкового отримання спадкоємцями свідоцтва про спадщину.

Згідно вимог ч. 1. ст. 549 ЦК (1963 р.) дії, що свідчать про прийняття спадщини визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Суд приймає зазначене позивачем за доказ, що ОСОБА_5 не встигла зареєструвати на своє ім'я право власності на 46/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2 після померлого в нотаріальній конторі, так як вважала, вказана частина будинку належить їй за заповітом та документального оформлення їй не потрібно та як вбачається з позовних вимог та матеріалів справи, ОСОБА_5 дійсно фактично прийняла спадщину після батька ОСОБА_14 шляхом прийняття майна, яке належало померлому, приймала участь у похованні батьків.

Таким чином, суд визнає, що ОСОБА_5 набула право власності на 46/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_12.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_15. (свідоцтво про смерть НОМЕР_4 від 22 лютого 2005р. видане міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 4-2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис 526).

Спадкоємцем після померлої став її чоловік ОСОБА_7, який звернувся у строки та успадкував належне їй майно, в тому числі з урахуванням часток спадкого майна, від якого на його користь відмовилися діти спадкодавці: ОСОБА_3 та ОСОБА_15, отримавши відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом на оформлену належним чином частину майна (свідоцтво про право на спадщину за законом від 23.08.2005 р. посвідчене державним нотаріусом Сьомої ХДНК Андросовою О.В., спадкова справа 753/2005 р., зареєстровано в реєстрі № 4-1194).

Суд вивчивши надане свідоцтво вбачає, що ОСОБА_7 прийняв спадок на грошові вклади з процентами та усіма видами доплат, компенсацій та сертифікатів, які належали померлій ОСОБА_5, але спадок у вигляді 46/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_7 офіційно прийнято не було, але він прийняв її фактично, так як не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, у шість місяців, він не заявив про відмову від неї.

У відповідності до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк ОСОБА_7 звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті дружини ОСОБА_5, померлої 21 лютого 2005 року. Спадкоємців, що мають право на обов'язкову частку були ОСОБА_3 та ОСОБА_15, діти спадкодавці які відмовилися від своїх часток на користь батька ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.08.2005 р. посвідчене державним нотаріусом Сьомої ХДНК Андросовою О.В., спадкова справа 753/2005 р., зареєстровано в реєстрі № 4-1194.

Суд приймає до уваги, надані докази та пояснення позивача в позові, про те, що ОСОБА_7 (дідусь позивача) фактично прийняв спадок на частину житлового будинку, в яку фактично вступила на праві спадкування, дружині ОСОБА_5, шляхом вступу в володіння, так як він постійно проживав в житловому будинку, хоча й зареєстрований був за адресою АДРЕСА_3, своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадку.

Таким чином, враховуючи та надані матеріали справи, суд вбачає, що ОСОБА_7, є спадкоємцем першої черги за законом після померлої дружини, інші спадкоємці відмовилися від своїх часток на його користь та визнає, що ОСОБА_7 набув право власності на 46/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_11.

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_9. (свідоцтво про смерть НОМЕР_5 від ІНФОРМАЦІЯ_9. видане відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 4 Харківського міського управління юстиції, актовий запис 11011) (а.с. 14).

При житті ОСОБА_7 склав завіт, який посвідчений шостою харківською державною нотаріальною конторою 22.07.2008 року за реєстром № 2-4292, яким заповідав цілу частину всього належного йому на час смерті майна сину ОСОБА_3, що мешкав за адресою АДРЕСА_3

Спадкоємець ОСОБА_3, син спадкодавця та батько позивачки, спадщину прийняв, але не оформив, у зв'язку з відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи ОСОБА_3 перебував у шлюбі з ОСОБА_18, який було розірвано 18.10.1990 року (свідоцтво про розірвання шлюбу від 14.04.1993 року, актовий запис 723). У шлюбі у них народилася донька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_16 (свідоцтво про народження НОМЕР_6) (а.с. 18).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.05.2009 року посвідченого державним нотаріусом сьомої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_19, спадкова справа 399/2009 зареєстровано в реєстрі за № 4-744 - спадкоємцем цілої частки зазначеного в заповіті посвідченого шостою харківською державною нотаріальною конторою 22.07.2008 року за реєстром № 2-4292 майна ОСОБА_7 померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 є його син ОСОБА_3, що мешкає в АДРЕСА_4.

Суд приймає до уваги надані позивачем докази, що ОСОБА_3 своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадку за заповітом, своєчасно прийняв спадкове майно у вигляді грошових вкладів з процентами та усіма видами доплат, компенсацій та сертифікатів, які зберігались в ТВБВ Ощадбанку (а.с. 23), але не оформив спадок на майно у вигляді 46/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2 , у зв'язку з відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину, таким чином суд визнає за ОСОБА_3 право власності на 46/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_9.

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_3 помер (свідоцтво про смерть НОМЕР_7 видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис 7375) (а.с. 16).

Після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8, до Першої харківської державної нотаріальної контори надійшла заява про прийняття спадщини від доньки - ОСОБА_1 (позивачка по справі), зареєстрована по книзі обліку та реєстрації спадкових справ 21 жовтня 2014 року за № 1975. На підставі цієї заяви заведено спадкову справу № 757/2014.

Суд вивчивши спадкову справу № 757/2014 заведену на підставі заяви ОСОБА_1 щодо оформлення спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 батька ОСОБА_3, як єдиний спадкоємець вбачає, що дійсно позивачка своєчасно звернулася до нотаріальної контори, але отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 квітня 2016 року.

Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 квітня 2016 року № 1335/02-31 - ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 батька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6, на житловий будинок АДРЕСА_2 належний ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_10, спадкоємцем якого була дочка ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11, спадкоємцем якої був ОСОБА_4, чоловік, який спадщину прийняв, але не оформив та помер ІНФОРМАЦІЯ_9, спадкоємцем якого був ОСОБА_3, син спадкодавця, який спадщину прийняв, але не оформив, у зв'язку з відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів (а.с. 9).

Таким чином суд встановив, що позивач ОСОБА_1 здійснила всі дії для належного оформлення спадку, дійсно фактично прийняла спадщину, своєчасно та належним чином звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, в зв*язку з чим, суд визнає за позивачем ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8., на 46/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2.

Оцінюючи в сукупності надані докази в процесі розгляду справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є мотивованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 256-258 ЦПК України, ст. 524, 548 ЦК (в редакції 1960 р.), ст. 357 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 (ІДН НОМЕР_1), право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8, на 146/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2.

Відповідачами, які не приймали участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами. Які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом..

СУДДЯ: