Семенівський районний суд Полтавської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №547/51/16-ц

Провадження №2/547/84/16

21 березня 2016 року смт. Семенівка

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Литвина М.М.,

при секретарі Сінельник С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Семенівка Полтавської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Семенівського районного суду Полтавської області із зазначеним позовом обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, щовідповідно до укладеного договору без номера від 09 вересня 2008 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач не виконала умов кредитного договору та станом на 31 грудня 2015 року допустила заборгованість у розмірі 27588,40 грн.

Позивач просив постановити рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 09.09.2008 року у розмірі 27588,40 грн., що складається з: заборгованості за кредитом 9811,56 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 14725,01 грн.; заборгованості за пенею та комісією 1500,00 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 250,00 грн.; штраф (процентна складова) 1301,83 грн. та понесених судових витрат по сплаті судового збору.

В судове засідання представник позивача не зявився, звернувся до суду з письмовим клопотанням про підтримання позовних вимог та розгляд справи без участі представника банку, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій прохала суд розглядати справу за її відсутності у звязку з представництвом її інтересів ОСОБА_2, позовні вимоги не визнає.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2, що діє на підставі договору про надання правової допомоги, надав суду заперечення в яких вказував, що вимоги позивача не відповідають дійсності, є незаконними, безпідставними, необґрунтованими та такими, що суперечать вимогам нормативних актів та законодавства України.

Крім того, у запереченнях представник відповідача посилався на відсутність в матеріалах позовної заяви належних доказів щодо предмета доказування та вказував, що на даний час відповідач не має у своєму користуванні платіжну картку «УНІВЕРСАЛЬНА» номер 819861, оскільки дану картку викрали невідомі особи.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, вважає, що у позові слід відмовити виходячи з наступного.

Встановлено, що 09 вересня 2008 року позивач та відповідач шляхом заповнення анкети-заяви уклали договір без номера, за яким відповідач отримала кредитну картку №819861 «Універсальна» «55 днів» пільгового періоду» зі встановленим кредитним лімітом у сумі 1200,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 відсотків в місяць на залишок заборгованості (а.с.7).

Відповідач погодилась, що вказана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку складає між нею та позивачем договір про надання банківських послуг (а.с.7).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 09.09.2008 року, наданого позивачем, відповідач станом на 31.12.2015 року допустила заборгованість у розмірі: 27588,40, яка складається з: заборгованості за кредитом 9811,56 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 14725,01 грн.; заборгованості за пенею та комісією 1500,00 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 8,6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 250,00 грн.; штраф (процентна складова) 1301,83 грн.(а.с.4-6).

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 та 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ст. 21. Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ініціювання переказу проводиться шляхом: використання держателем електронного платіжного засобу для оплати вартості товарів і послуг або для отримання коштів у готівковій формі.

Згідно ст. 11 ЦПК України,суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

З матеріалів справи, а саме з рапорту в.о. оперуповноваженого СДСБЕЗ КМВ вбачається, що 01.07.2014 року у громадянки ОСОБА_1 було викрадено гаманець із банківських картками. В подальшому 04.07.2014 року дані картки нею були заблоковані, проте 17.07.2014 року гр. ОСОБА_1 звернулася на гарячу лінію Приватбанк за інформацією по кредиту, де дізналася, що картка яка мала б бути заблокована - не заблокована, і по ній проводяться фінансові операції. Внаслідок шахрайських дій невстановлених осіб гр. ОСОБА_1 спричинено збитки на загальну суму 4350 грн.

Відповідно до витягу з кримінального провадження №0002981 від 04.10.2014 року розпочато досудове розслідування за ч.1 ст.185 КК України за фактом крадіжки 13.07.2014 року з банківських карток ОСОБА_1І невстановленими особами грошових коштів на загальну суму 4350 грн..

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що відповідач була ініціатором переказів коштів після 01 липня 2014 року.

Крім того, позивач не доказів того, що надані ним Умови і Правила надання банківських послуг у Приватбанк дійсно являються складовою частиною укладеного 09.09.2008 року між сторонами кредитного договору, враховуючи, що вони не підписані відповідачем та не мають дати складення.

Також, у позовній заяві позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складають між ним та відповідачем договір, однак це не відповідає дійсності, адже у заяві зазначено, що договір складається з заяви, Памятки клієнта, Умов та правил надання банківський послуг та Тарифів. При цьому, Памятка клієнта та Тарифи в матеріалах справи відсутні.

Позивачем також не надано доказу встановлення кредитного ліміту у сумі 5600,00 грн.

Суд приймає до уваги те, що за наявності між сторонами спору та не визнанні відповідачем заявленим до нього вимогам, відсутні підстави вважати достатнім та належним доказом доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості здійснений позивачем, оскільки з наданих розрахунків позивача не можливо точно встановити факт надання кредитних коштів та перевірити дійсність наданого позивачем розрахунку.

Суд позбавлений можливості перевірити правильність здійсненого позивачем розрахунку боргу, що також ускладнюється фактом викрадення платіжної картки №819861 та шахрайськими діями з нею невстановленими особами, що в свою чергу вказує і на недоведеність позивачем належними доказами розміру існуючої заборгованості.

За таких обставин, суд вважає позовні ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Враховуючи, що суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позову, та з урахуванням положень ст. 88 ЦПК України, суд не вбачає підстав для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 10,11,60,88,212-214 ЦПК України, ст.ст. 626, 628,638, 639, 634, ЦК України, ст. 21 Закону Країни «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення рішення суду. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Полтавської області через Семенівський районний суд.

Повний текст рішення складено 24.03.2016 року

Суддя Семенівського районного суду

Полтавської області ОСОБА_3