Справа № 175/4335/15-ц
Провадження № 2/175/1744/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 лютого 2016 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Борисова С.А.
при секретарі Єльшиній А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Ювілейне цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_2 про зміну черговості отримання права на спадкування та визнання права власності у порядку спадкування за законом,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_2 про зміну черговості отримання права на спадкування та визнання права власності у порядку спадкування за законом.
Представник відповідача у судове засідання не зявився, відповідно до письмової заяви голова Ювілейної селищної ради просив суд слухати справу за відсутності представника селищної ради та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.
Третя особа у судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином, причину неявки у судове засідання суду не повідомила.
Суд дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, дійшов до наступного.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема може бути визнання правочину недійсним (ст. 15-16 ЦК України).
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).
Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу (ст. 64 ЦПК України).
Речовими доказами є предмети матеріального світу, що містять інформацію про обставини, які мають значення для справи. Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи (ст. 66 ЦПК України).
Відповідно до ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 р. Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції в судовому засіданні необхідно дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.
Позивач ОСОБА_1, яка постійно сумісно проживала однією сім'єю ОСОБА_3 без укладання шлюбу, є спадкоємицею четвертої черги спадкування законом . Факт спільного постійного проживання позивача з ОСОБА_3, ведення з ним спільн господарства та догляду за ним у зв'язку з важкою хворобою встановлений рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області у справі № 2о -175/1343/1 від 06 травня 2015 р., що набрало чинності 18 травня 2015 р., а тому на підставі ст. 61 ЦПК України даний факт доказуванню не підлягає.
Після смерті ОСОБА_3 належне йому майно було успадковане його донькою ОСОБА_4, яка померла 04 червня 2014 р. у с. Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області у віці 40 років. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть серії І - КИ № 563698, виданим 04 червня 2014 виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, про що 04 червня 2014 р. складено актовий запис №40.
За життя ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право на спадщину на успадковане нерухоме майно, але державна реєстрація права на спадщину була здійснена лише квартиру АДРЕСА_2, державна реєстрація права на земельну ділянку не здійснювалась.
Згідно заповіту ОСОБА_4, посвідченому приватним нотаріусом Дніпропетровськ районного нотаріального округу ОСОБА_5, право на успадкування квартири визнано за ОСОБА_2.
Розпорядження щодо набутих нею як спадкоємицею ОСОБА_3 майнових прав на земельну ділянку №27 по вул. 50-річчя Перемоги у с. Ювілейне Дніпропетровського район Дніпропетровської області ОСОБА_4 за свого життя не зробила.
Оскільки на даний час позивач є особою, яка постійно сумісно проживала зі спадкодавцем (ОСОБА_3Т.) здійснювала протягом тривалого часу догляд за ним у зв'язку з його важкою хворобою, право на успадкування земельної ділянки № 27 по вул. 50-річчя Перемоги у Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області перейшло до позивача підстав, передбачених ст. ст.1258, 1259, 1268 ЦК України.
Позивачем подано до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно земельну ділянку.
Постановою завідувачої Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7 від 19.08.2015 р. позивачу відмовлено у задоволені цієї заяві з підстав, передбачених ст. 1300 ЦК України, у зв'язку зі смертю особи, повноважної щодо надання згоди на внесення змін в отримане нею свідоцтво про право на спадщину. Для вирішення питання щодо визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування законом після смерті ОСОБА_3 позивачу рекомендовано вирішувати у судовому порядку
Згідно ст. 1216 , 1218 , 1220 , 1221 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб спадкоємців. До складу спадщини входять всі належні спадкодавцю права та обов'язки на час відкриття спадщини, що не припинились внаслідок його смерті, часом відкриття спадщини є день смерті особи, місцем відкриття спадщин є останнє місце проживання спадкодавця.
Відповідно до ст. 1226 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних засадах, зі збереженням її цільового призначення.
За нормами ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом отримують право на спадкування за законом по черзі , кожна наступна черга спадкоємців за законом отримує право на успадкування за відсутності спадкоємців попередньої черги , неприйняття ними спадщини або відмови від неї, крім випадків, визначених ст. 1259 ЦК України.
Згідно ч.2 ст. 1259 ЦК України, фізична особа, яка належить до спадкоємців за законом наступних черг спадкування, може за рішенням суду отримати право на спадкування разом зі спадкоємцями тієї черги , яка має право на спадкування , за умови, що вона протягом тривалого часу піклувалась , матеріально забезпечувала , надавала іншу допомогу спадкодавцю, який внаслідок похилого віку, важкої хвороби перебував у безпорадному стані.
Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав сумісно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не заявив про відмову від спадщини.
Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини .
Відповідно до ч.1 ст.1277 ЦК України, у випадку відсутності спадкоємців за заповітом або за законом, усунення їх від права на успадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться за рахунок позивача.
Керуючись ст.ст. 3, 7, 10, 11, 27, 31, 57, 60, 64, 66, 79, 88, 130, 173, 174, 130, 212, 213, 215, 223 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 1216, 1218, 1221, 1226, 1258, 1259, 1263, 1268, 1270, 1277 ЦК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_2 про зміну черговості отримання права на спадкування та визнання права власності у порядку спадкування за законом, - задовольнити у повному обсязі.
Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстровану за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого 27 квітня 2012 року.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати віднести за рахунок позивача.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя С.А. Борисов