РІШЕННЯ

Іменем України

03.02.2016 року Франківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Козюренко Р.С.

при секретарі- Потюк В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» про стягнення недонарахованої заробітної плати та компенсацію моральної шкоди, суд -

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача недоплачену заробітну плату в сумі 6 529,93 гривень та моральну шкоду в розмірі 10 000,00 гривень. Позов мотивує тим, що працювала у відповідача на посаді начальника відділу маркетингу з 26.05.2014 року по липень 2015 року. Згідно наказу №543 від 29.11.2013 року «Про відтермінування застосування норм оплати праці» проводилось відтермінування застосування норм оплати праці, визначених Законом України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», застосовувати мінімальної заробітної плати в розмірі 1218 грн. до 01.06.2014 року. Однак, всупереч даним наказам адміністрацією ЛКП «Львівелектротранс» тарифні ставки не було переглянуто і оплата праці проводилась з розрахунку мінімальної зарплати в розмірі 1147 грн. просить стягнути недораховану зарплату з врахуванням індексу інфляції в сумі 6 529,93 гривень та 10000,00 гривень моральної шкоди, яка заподіяна неправомірними діями відповідача ,у зв'язку з порушенням трудового законодавства.

Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву з клопотанням слухати справу у її відсутності, позов підтримує повністю та просить такий задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлений про час та місце слухання справи, однак подала до суду заяву, в якій позов в частині стягнення недонарахованої заробітної плати визнала, а справу просить розглядати у її відсутності. Тому суд вважає, що слід проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно записів трудової книжки, позивач працювала у відповідача до з 26.05.2014 року по 14.07.2015 року на начальника відділу маркетингу.

Як вбачається з ч.1 ст.21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Статтею 97 КЗпП України передбачено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні ставки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективним органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених ч.2 цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

На підприємстві для водіїв трамвая встановлена погодинна оплата праці по тарифних ставках, які розраховуються з врахуванням визначеного законом розміру мінімальної заробітної плати.

Статтею 13 Закону України «Про Державний бюджет України на 2012р.» та статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2013р.», ЗакономУкраїни «Про державний бюджет України на 2014р.» передбачено, що розмір мінімальної заробітної плати становить - з 01.07.2012р. - 1102 грн., з 01.10.2012р. - 1118 грн., 01.12.2012р. - 1134 грн., з 01.01.2013р. - 1147 грн., з 01.12.2013р. - 1218 грн.,з 01.01.2014р.- 1218грн.

Наказом ЛКП «Львівелектротранс» № 543 від 29.11.2013 року «Про відтермінування застосування норм оплати праці» проводилось відтермінування застосування норм оплати праці, визначених Законом України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», застосовувати мінімальної заробітної плати в розмірі 1218 грн. до 01.06.2014 року.

Вказані накази видано на підставі пункту 1.1.8 Галузевої угоди на 2010-2012р., пункту 5.2. Колективної угоди ЛКП «Львівелетротранс» на 2011-2013 роки та 2014-2015 роки.

В порушення вимог ст. 14 Закону України «Про оплату праці», яка передбачає, що норми колективного договору, які допускають оплату праці нижче від норм, визначених генеральною, галузевою або регіональною угодами, але не нижче від державних норм і гарантій в оплаті праці, можуть застосовуватися лише тимчасово на період подолання фінансових труднощів підприємства терміном не більше як шість місяців, а також аналогічного положення п.1.1.8. Галузевої угоди між Міністерством з питань житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським об'єднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі „Федерація роботодавців ЖКГ України та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2010-2012р. та ч.2 ст.97 КЗпП України, відповідач -ЛКП «Львівелектротранс» по спливу шести місяців з 01.04.2013р. не провів розрахунок тарифних ставок з мінімальної заробітної плати 1118грн., з 01.07.13р. - з мінімальної зарплати 1134 грн., з 01.07.13р.- з мінімальної зарплати в розмірі 1147 грн., з 01.06.14р.-з мінімальної зарплати в розмірі 1218грн. та проводив позивачу оплату праці по тарифних ставках з розрахунку мінімальної заробітної плати в розмірі 1102грн.

25 серпня 2011р. у ЛКП «Львівелектротранс» було прийнято Колективну угоду на 2011-2013 роки, де у додатку №13 закріплено розмір доплати за роботу у нічні години 30%, що суперечить ст. 16, 97 КЗпП, вимог Генеральної Угоди, яка у додатку №3 передбачає розмір доплати за роботу у нічний час 35 % та п.1.1. Колективної угоди ЛКП «Львівелектротранс» на 2011-2013 роки, відповідно до якого Колективна угода передбачає додаткові, згідно з чинним законодавством, положення з оплати і умов праці, соціально-трудові пільги, гарантії та компенсації працівників підприємства і не може погіршувати вимоги чинного трудового законодавства, вимог Генеральної, Галузевої та Регіональної угод.

Зі змісту галузевої угоди, випливає, що сторони визнали угоду як чинний правовий акт, на підставі якого здійснюється регулювання трудових відносин та соціально-економічних питань в житлово-комунальному господарстві, а прийняті сторонами зобов'язання та норми поширюються на всіх найманих працівників та роботодавців, що перебувають у сфері дії суб'єктів угоди і є обов'язковими для виконання.

Відповідно до п.1.1.3 галузевої угоди, мінімальна тарифна ставка за просту некваліфіковану працю встановлюється у розмірі не нижче визначеної законодавством мінімальної заробітної плати, а мінімальна тарифна ставка робітника І розряду - у розмірі не менше 120% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом.

Згідно п. 1.1.8 галузевої угоди, на період подолання фінансових труднощів, але не більш як шість місяців підприємством можуть застосовуватись норми оплати праці нижче від норм, визначених генеральною, галузевою та регіональними угодами, але не нижче від державних норм і гарантій в оплаті праці.

Відповідно до ст.ст.21, 22 Закону України «Про оплату праці» та п.12 Постанови пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», роботодавець не може в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, які погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Як вбачається із поданого позивачем розрахунку недоплаченої заробітної плати ЛКП «Львівелектротранс» заборговано позивачу 6 529,93 гривень з врахуванням індексу інфляції. Так, суд приймає наданий розрахунок до уваги, так як він нічим не спростований.

Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути недоплачену заробітну плату з врахуванням індексу інфляції в сумі 6 529,93 гривень.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, коли порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків або змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

У відповідності до ст.23 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, із знищенням чи пошкодженням її майна, у душевних стражданнях, які особа перенесла у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім'ї.

Оцінюючи відносини, що склалися між сторонами, суд вважає, що позивачу було заподіяно моральну шкоду діями відповідача внаслідок порушення його прав,що призвело до моральних страждань та необхідності звернення до суду для відновлення порушеного права та справедливості. При визначенні розміру відшкодування суд враховує характер та обсяг заподіяних моральних страждань, їх тривалість, можливість відновлення попереднього стану, ступінь вини та інші обставини справи, а також виходить із засад розумності, виваженості та справедливості. Керуючись началами розумності та співрозмірності (ст.23 ЦК України), а також наведеними обставинами у їх сукупності, засвідчують наявність підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі, як вважає суд 500,00 гривень.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права.

Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України.

Відповідно до ст.7 ч.4 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом.

Згідно із ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищенаведне, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути недоплачену частину заробітної плати в сумі 6 529,93 гривень та моральну шкоду в розмірі 500 гривень.

З наведених міркувань та керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Стягнути з Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) недоплачену частину заробітної плати в розмірі 6 529 (шість тисяч п'ятсот двадцять дев'ять) грн. 93 копійки.

Стягнути з Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) компенсацію за нанесену моральну шкоду у сумі 500 (п'ятсот) гривень.

Стягнути з Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» в користь держави 487,20 гривень. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

На заочне рішення суду може бути подано відповідачем заяву про його перегляд судом, що його ухвалив, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя: Козюренко Р.С.