Єдиний унікальний номер 236/3430/15-ц Номер провадження 22-ц/775/690/2016
Головуючий у 1 інстанції Шавиріна Л.П. Єдиний унікальний номер 236/3430/15-ц
Доповідач Жданова В.С. Номер провадження 22-ц/775/690/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2016 р. м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі :

головуючого - судді Жданової В.С.

суддів : Корчистої О.І., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 - представника позивача ОСОБА_2 на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 04 лютого 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа служба у справах дітей Василівської державної адміністрації Запорізької області про позбавлення батьківських прав , -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 04 лютого 2016 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_3 , третя особа служба у справах дітей Василівської державної адміністрації Запорізької області про позбавлення батьківських прав .

В апеляційній скарзі на дане рішення представник позивача ОСОБА_1, посилаючись на неповне з»ясування судом першої інстанції обставин, що мають істотне значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позову. В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що шлюбні відносини з відповідачем припинені 23.06.2014 року, коли відповідач залишив її з малолітнім сином. Фактично з народження сина відповідач ухилявся від участі у його вихованні та утриманні : не опікувався сином, не надавав матеріальної допомоги, не доглядав за ним. Син не знає відповідача як свого батька, не має до нього родинних почуттів. У зв»язку з проведенням АТО вона виїхала до родичів у Запорізьку область, місце перебування відповідача їй не відоме. Через відсутність відповідача, який не дає своєї згоди на перетин лінії розмежування, вона позбавлена можливості вирішувати соціально-побутові та інші життєві проблеми. Виконавчий лист про стягнення аліментів державною виконавчою службою не прийнятий до виконання через проведення АТО в м. Донецьку, що впливає на матеріальне забезпечення сина. Вказані обставини у сукупності вважає виключними, такими, що є підставою для задоволення її позову.

Позивач та її представник ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з»явились, надали апеляційному суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі. ( вх.. ЕП -2063/16 від 11.04.2016 р. ; вх..ЕП-2137/16 від 14.04.2016 р.)

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання апеляційного суду також не з»явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення, розміщене на сайті «Судова влада України» для осіб, які є зареєстрованими в зоні проведення АТО.( а.с. 171 )

Третя особа - служба у справах дітей Василівської державної адміністрації Запорізької області надала суду письмовий висновок від 12.04.2016 р. №01-51/530 та заяву про розгляд справи без участі їх представника.

Прокурор Слов»янської місцевої прокуратури просить справу розглянути без його участі, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вказані обставини відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України є підставою для розгляду справи без участі сторін .

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав .

Відповідно до ст.. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно, всебічно та правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, з'ясував доводи позивача та докази, дав їм належну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що з 14.02.2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 17.09.2015 року № 311/2260/15-ц. Від сумісного життя мають малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після припинення шлюбних відносин залишився проживати з матір»ю ОСОБА_2 У зв»язку з проведенням на території Донецької області антитерористичної операції позивач разом з дитиною в липні 2014 року виїхала з м. Донецьк і взята на облік та проживає як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України в с. В.Криниця Василівського району Запорізької області. Відповідач до теперішнього часу є зареєстрованим у АДРЕСА_1. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 17.09.2015 року № 311/2260/15-ц. з відповідача на утримання сина стягнуто аліменти у розмірі 800 грн. щомісячно, проте виконавчий лист про стягнення аліментів не прийнятий до виконання у зв»язку з тим, що відповідач зареєстрований на території, яка тимчасово не підконтрольна Україні, через що органи державної влади на цій території тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою відповідальності батьків в разі неналежного виконання ними своїх батьківських обов»язків та може бути застосована за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов»язками. Таких обставин по справі не встановлено.

Висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи і вимогам діючого сімейного законодавства.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема становлення батьків до дітей.

Пунктом 16 цієї постанови передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав суд першої інстанції врахував, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу , що перебуває у відповідності до приписів п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав».

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не наведені безспірні докази, які свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання сина, не зазначено у чому полягає винна поведінка відповідача, свідоме нехтування ним своїми обов'язками. Не надано доказів тому, що відповідач систематично, не зважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує нехтувати своїми обов»язками та ухилятися від виховання дитини.

З матеріалів справи вбачається, що шлюб між сторонами розірвано рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 17.09.2015 року № 311/2260/15-ц, вказаним рішенням з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина, який проживає з матір»ю. Позивач з 31.07.2014 року первинно зареєстрована як переселенець у с. В.Криниця Василівського району Запорізької області (а.с.20). Постановою ВДВС Петровського районного правління юстиції від 26.11.2015 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі п.8 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» ( а.с. 39). З аналізу Єдиної інформаційної бази даних про взяття на облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України відповідач ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 в Єдиній інформаційній базі не значиться ( а.с.45).

Сукупність наведених доказів не є підставою для висновку про те, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов»язками та ухиляється від виховання сина.

Враховуючи наведене апеляційний суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, яке перебуває у відповідності до вимог діючого сімейного законодавства.

При цьому апеляційний суд виходить із вимог ст. 9 Конвенції «Про права дитини» від 20.11. 1989 року, в якій зазначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками , крім випадків, коли таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

У виконання ухвали апеляційного суду Донецької області від 17.03.2016 року на підставі ст.. 19 СК України органом опіки і піклування Василівської районного державної адміністрації Запорізької області наданий висновок від 12.04.2016 р. № 01-51/530, в якому зазначено на недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. При наданні висновку Комісією з питань захисту прав дитини досліджені документи щодо матеріального стану, умов та способу життя, характеристики, враховані конкретні обставини справи. ( а.с. 175)

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження суду першої інстанції, рішення суду містить відповідні правові висновки, які апеляційною скаргою не спростовані та не є такими, з якими процесуальних закон пов»язує можливість скасування судового рішення.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає вимогам ст.. 213 ЦПК України, підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307, , 308, 315 ЦПК України апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Краснолиманського міського суду від 04 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

судді: