Провадження № 2/235/1029/16
Єдиний унікальний номер 235/1932/16-ц
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

17 березня 2016 року м. Красноармійськ

Суддя Красноармійського міськрайонного суду Донецької області Данилів С.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

16 березня 2016 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Подана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки має недоліки, які перешкоджають відкриттю провадження у справі, викладені в ст.ст.119, 120 ЦПК України.

Одночасно, дослідивши матеріали справи, які додані до позовної заяви позивачем, вважаю, що позов був подан без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, в частині сплати судового збору.

В порушення вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви не додано документ, що підтверджує оплату судового збору у належному розмірі.

Позивачем одночасно заявлялись дві позовні вимоги: майнового і немайнового характеру

Як розяснено у п.п.10,12,13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», подані до суду позовні заяви чи заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору. У випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру. Якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), наприклад, за вимогами про відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» , за подання позовної заяви фізичною особою немайнового характеру, ставка судового збору, становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Позивач заплатив 551,20 грн. за цю вимогу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» , за подання позовної заяви фізичною особою майнового характеру, ставка судового збору, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Відтак позивачем не доплачено судовий збір у сумі 551,20 гривень.

Таким чином, всупереч вимогам частини 5 статті 119 ЦПК України та частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», позивачем не надано доказів сплати судового збору у сумі 551 гривень 20 копійок, як і не надано доказів звільнення від його сплати.

Враховуючи вищевикладене, позивачу необхідно надати докази сплати 551,20 гривень за одну вимогу майнового характеру, або сплатити судовий збір у вказаній сумі та надати суду документ, що підтверджує сплату судового збору.

Також, всупереч вимогам п.п. 5,6 ч.2 ст.119 ЦПК України позивач виклав обставини, якими обґрунтовує свої позивні вимоги, однак не надав доказів, що підтверджують кожну обставину, або наявність підстав для звільнення від її доказування.

Зокрема, в позовній заяві про відшкодування майнової та моральної шкоди ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач відмовляється виконувати рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 грудня 2015 року, а також, що було порушене кримінальне провадження за її заявою відносно ОСОБА_2, однак доказів суду щодо вказаних доводів суду не зазначила.

Право на звернення в суд не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспрюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна його (цього порядку) дотримуватися (рішення «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «ОСОБА_3 де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року)

Дотримання вимог ст.119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог, викладених у ст. 119 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо ж позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає всі вимоги, позовна заява вважатиметься не поданою і буде повернута позивачу.

Керуючись ст.ст.119-121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без руху.

Розяснити позивачу, що зазначені в ухвалі недоліки ним можуть бути усунені протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, заява буде вважатись не поданою та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Данилів