Справа № 640/1037/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2016 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Губської Я.В.

при секретарі Приблуда І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Харківської міської ради, треті особи: Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Вахрушева Ольга Олександрівна, ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за законом

ВСТАНОВИВ:

25.01.2016 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись з заявою до суду до Харківської міської ради, треті особи: Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Вахрушева О.О., ОСОБА_5, в якій просять: - визнати за ОСОБА_1 право власності на 4/8 частини житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6; - визнати за ОСОБА_3 право власності на 3/8 частини житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом за померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7; - визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/8 частину житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом за померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7

В обґрунтування позовних вимог зазначають, що 04.09.1951 року між Комунальним відділом житлового управління Виконкому Кагановичівської районної ради депутатів трудящих та ОСОБА_8 було укладено договір на право побудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою для індивідуального будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. 30.05.1958 року Міською приймальною комісією Київського району було складено акт, яким комісія прийняла в експлуатацію домоволодіння ОСОБА_8, розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 і єдиним спадкоємцем першої черги, яка фактично прийняла спадщину за померлим ОСОБА_8, була його дружина - ОСОБА_9, оскільки на момент смерті спадкодавця вона проживала разом із ним. Двоє інших людей, що були зареєстровані разом зі спадкодавцем на момент його смерті, а саме: ОСОБА_6 та ОСОБА_10 не були спадкоємцями за померлим ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_9, і єдиним спадкоємцем першої черги, який фактично прийняв спадщину за померлою ОСОБА_9, був її син від першого шлюбу - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, і спадкоємцями першої черги за померлим ОСОБА_6 були: дружина - ОСОБА_7;син - ОСОБА_1;син - ОСОБА_2;син - ОСОБА_3;син - ОСОБА_5.

27.09.1996 року Одинадцятою Харківською державною нотаріальною конторою було зареєстровано спадкову справу №579/96 за померлим ОСОБА_6 В рамках даної спадкової справи спадкоємцями першої черги - ОСОБА_7 та ОСОБА_1 було подано заяви про прийняття спадщини, а двома іншими спадкоємцями - ОСОБА_2 та ОСОБА_5 - заяви про відмову від прийняття спадщини. Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 в рамках вищевказаної спадкової справи спадкоємцям не видавалися через відсутність правовстановлюючих документів.

В силу положень ЦК України (в редакції, що діяла на той момент) спадкоємці, які подали заяви про прийняття спадщини, фактично в рівних частинах прийняли спадщину. Тобто, ОСОБА_7 та ОСОБА_1 належить по ? частині житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом. Право власності на будинок спадкоємці в установленому законом порядку не зареєстрували.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7 і відкрилася спадщина у вигляді ? частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої черги за померлою ОСОБА_7 є:син - ОСОБА_1;син - ОСОБА_2;син - ОСОБА_3;син - ОСОБА_5.

12.01.2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Вахрушевою О.О. було зареєстровано спадкову справу №1/2016 за померлою ОСОБА_7, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №42658408 від 12.01.2016 року.

В рамках даної спадкової справи спадкоємцями першої черги - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було подано заяви про прийняття спадщини, а двома іншими спадкоємцями - ОСОБА_5 та ОСОБА_1 - заяви про відмову від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця першої черги - ОСОБА_3. Враховуючи вищевказані заяви про прийняття спадщини та про відмову від спадщини, частини у спадковому майні розподілилися між спадкоємцями наступним чином:ОСОБА_3 - 3/8 частини;ОСОБА_2 - 1/8 частина. Як вже було зазначено вище, інша ? частина (або 4/8 частини) житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом за померлим батьком - ОСОБА_6.

20.01.2016 року з метою одержання свідоцтв про право на спадщину за законом представник позивачів звернувся із заявою до приватного нотаріуса ХМНО Вахрушевої О.О., однак 20.01.2016 року приватним нотаріусом ХМНО Вахрушевою О.О. було прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії із посиланням на положення Закону України «Про нотаріат» та глави 7,10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Після отримання даної відмови нотаріуса та роз*яснення прав, позивачі вимушені були звернутись з даним позовом до суду з вимогами про визнання права на спадкування за законом.

В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги уточнені (а.с. 35-38) підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, надавши до суду додаткові письмові пояснення в порядку ст. 27 ЦПК України.

Представник Харківської міської ради в судове засідання не з*явився, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду, надав суду письмові пояснення по суті позовних вимог (а.с. 106-108), в яких просить прийняти законне та обґрунтоване рішення на підставі наявних у справі матеріалів, яке не буде порушувати права Харківської міської ради та третіх осіб, справу розглянути без участі представника Харківської міської ради.

Представник третьої особи - Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори та приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Вахрушева О.О. в судове засідання не з*явились, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності та документи щодо заявлених вимог.

Третя особа - ОСОБА_5 в судове засідання не з*явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, подав до суду письмову заяву (а.с. 109) про розгляд справи за його відсутності, погодившись з позовними вимогами.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено та підтверджено дослідженими доказами, що 04.09.1951 року між Комунальним відділом житлового управління Виконкому Кагановичівської районної ради депутатів трудящих та ОСОБА_8 було укладено договір на право побудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою. (а.с. 10-11).

Відповідно до п. 1 вищевказаного Договору ОСОБА_8 було виділено під забудову земельну ділянку площею 443 кв.м. для індивідуального будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

30.05.1958 року Міською приймальною комісією Київського району м. Харкова було складено акт, яким комісія прийняла в експлуатацію домоволодіння ОСОБА_8, розташоване за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 12-13).

Згідно довідки КП «Харківське міське БТІ» від 14.10.2015 року (а.с. 23) вбачається, що право власності станом на 31.12.2012 року на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 не оформлено, самочинні побудови відсутні, рік будівництва житлового будинку з прибудовами зазначено 1954 рік, стосовно інформації про земельну ділянку зазначено про фактичне користування 503 кв.м., згідно рішення Київського РВК м. Харкова № 16 від 23.08.1955 року площа земельної ділянки складала 484 кв.м.

Аналогічна інформація відображена в технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, виконаний КП «Харківське міське БТІ» 09.04.2015 року, де, крім іншого, вбачається, що майже всі надвірні будівлі, як і сам житловий будинок, побудовані в період з 1954 року по 1990 рік, за виключенням літнього душу, вбиральні, тр.колодязя та вигрібної ями, які побудовані в 2007 році.

З 15.04.1991 року Постановою Верховної Ради Української РСР було введено в дію Закон України «Про власність», який втратив чинність на підставі Закону від 27.04.2007 № 997-V «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Цивільного кодексу України». Тобто, саме з 15.04.1991 року на законодавчому рівні було закріплено поняття «право приватної власності». До 05.08.1992 року в Україні не існувало нормативно-правового акта, який би зобов'язував вводити в експлуатацію приватні будівлі.

05.08.1992 року Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення», яка втратила чинності 30.12.2004 року, було визнано обов'язковим введення будівель в експлуатацію.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 09.01.1973 року. (а.с. 14). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Єдиним спадкоємцем першої черги, яка фактично прийняла спадщину за померлим ОСОБА_8, була його дружина - ОСОБА_9, оскільки на момент смерті спадкодавця вона проживала разом із ним.

Факт родинних відносин ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтверджується наданим до суду свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 від 17.11.1956 року (а.с. 13 об).

Згідно даних, викладених в довідці Київського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області №14/10102 від 28.10.2015 року на момент смерті ОСОБА_8 в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10 ( а.с. 16 об.)

Судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_10 не були спадкоємцями за померлим ОСОБА_8, оскільки не надано відомостей на підтвердження родинних стосунків з ОСОБА_8, а надані до суду докази підтверджують протилежне.

Згідно ч. 1, 2 ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Вимогами ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.), діючого на момент відкриття спадщини вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав до нотаріальної контори у передбачений законом строк заяву про прийняття спадщини.

Згідно відповіді Харківського обласного державного нотаріального архіву від 29.10.2015 року після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 спадкова справа не заводилась, з заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини ніхто із спадкоємців не звертався, свідоцтва про право на спадщину не видавалось (а.с. 17).

Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку, що після смерті чоловіка ОСОБА_8 його дружина ОСОБА_9 прийняла спадщину у вигляді житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, оскільки проживала разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини та фактично вступила у володіння та користування спадковим майном.

Згідно наданого до суду свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 09.06.1981 року ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_4. (а.с. 14 об.). Єдиним спадкоємцем першої черги, який фактично прийняв спадщину за померлою ОСОБА_9, був її син від першого шлюбу - ОСОБА_6.

Факт родинних відносин ОСОБА_6 із ОСОБА_9 підтверджується посвідкою про народження ОСОБА_6 НОМЕР_4 (а.с. 15) та свідоцтвом про реєстрацію шлюбу та зміни прізвища ОСОБА_9 на ОСОБА_9 (а.с. 13об.).

Згідно даних, викладених в довідці Київського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області №14/10104 від 28.10.2015 року на момент смерті ОСОБА_9 в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 була зареєстрована одна ОСОБА_9.( а.с. 39).

Відповідно до відповіді Харківського обласного державного нотаріального архіву від 29.10.2015 року після смерті ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 спадкова справа не заводилась, з заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини ніхто із спадкоємців не звертався, свідоцтва про право на спадщину не видавалось (а.с. 17).

Ані нормами ЦК УРСР (1963 року), так і нормами діючого ЦК України не передбачено строку на оформлення права приватної власності на спадкове майно, яке згідно ст.ст. 548,560,561 ЦК УРСР (1963 року), належить спадкоємцю з дня відкриття спадщини.

Таким чином, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 прийняв спадщину в порядку ст. 549 ЦК УРСР (в ред. 1963 р.) у вигляді житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 шляхом фактичного вступу у право спадкування після смерті матері, оскільки постійно проживав в домоволодінні та користувався всіма речами спадкодавця, є єдиним спадкоємцем за законом, інших спадкоємців судом не встановлено під час розгляду справи.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_5 від 23.10.1995 року (а.с. 16).

Спадкоємцями першої черги за померлим ОСОБА_6 були: дружина - ОСОБА_7;син - ОСОБА_1;син - ОСОБА_2;син - ОСОБА_3;син - ОСОБА_5.

Факт родинних відносин із зазначеними особами підтверджується наступними документами: свідоцтвом про одруження ОСОБА_6 та ОСОБА_7 серія НОМЕР_6 від 13.01.1963 року (а.с. 15 об); свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серія НОМЕР_7 від 09.03.1982 року (а.с. 18 об); повторним свідоцтвом про народження ОСОБА_2 серія НОМЕР_8 від 19.01.2016 року (а.с. 19); свідоцтвом про народження ОСОБА_3 серія НОМЕР_9 від 24.09.1963 року (а.с. 18); свідоцтвом про народження ОСОБА_5 серія НОМЕР_10 від 16.06.1967 року (а.с. 81).

27.09.1996 року Одинадцятою Харківською державною нотаріальною конторою було зареєстровано спадкову справу №579/96 за померлим ОСОБА_6 В рамках даної спадкової справи спадкоємцями першої черги - ОСОБА_7 та ОСОБА_1 було подано заяви про прийняття спадщини, а іншими спадкоємцями - ОСОБА_2 та ОСОБА_5, ОСОБА_3 - заяви про відмову від прийняття спадщини.

Згідно представленої до суду копії спадкової справи ОСОБА_7 та ОСОБА_1 було видано 27.09.1996 року свідоцтво про право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 на автомобіль марки Москвич -2140, 1978 року випуску, інші свідоцтва не видавались. Порушень прав інших осіб при прийнятті спадщини судом під час розгляду справи не встановлено.

Таким чином, судом встановлено, що після смерті ОСОБА_6 спадщину в рівних частинах прийняли його дружина ОСОБА_7 та син ОСОБА_1, що ніким не оспорюється.

На підставі ст. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 р., який набрав чинності з 01.01.2004 року, положення цього кодексу застосовуються до тих прав i обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України (2004 р.) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України ( 2004 р.) спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України ( 2004 р.), право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст. 1261 ЦК України ( 2004 р.), у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Вимогами ст. 1267 ЦК України передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

У відповідності зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено та підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_11 від 15.07.2015 року).

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої черги за померлою ОСОБА_7 є: син - ОСОБА_1; син - ОСОБА_2;- син - ОСОБА_3; - син - ОСОБА_5.

12.01.2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Вахрушевою О.О. було зареєстровано спадкову справу №1/2016 за померлою ОСОБА_7, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №42658408 від 12.01.2016 року. (а.с. 63).

В рамках даної спадкової справи спадкоємцями першої черги - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було подано заяви про прийняття спадщини, а двома іншими спадкоємцями - ОСОБА_5 та ОСОБА_1 - заяви про відмову від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця першої черги - ОСОБА_3. (а.с. 64-82).

Враховуючи вищевказані заяви про прийняття спадщини та про відмову від спадщини, частини у спадковому майні розподілилися між спадкоємцями наступним чином: ОСОБА_3 - 3/8 частини; ОСОБА_2 - 1/8 частина. Як вже було зазначено вище, інша ? частина (або 4/8 частини) житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом за померлим батьком - ОСОБА_6.

За зверненнями позивачів приватним нотаріусом ХМНО Вахрушевою О.О. 20.01.2016 року було прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії із посиланням на положення Закону України «Про нотаріат» та глави 7,10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Додатково нотаріусом було роз'яснено, що фактично є неможливим видати спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину, оскільки у них відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок і право власності на цей будинок взагалі не реєструвалося за жодною особою.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Відповідно до ч. 1 ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Статтею 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а в водночас і в недоторканості самого майна власності. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, крім інших і визнання права власності.

На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що порушене право позивачів підлягає захисту в судовому порядку, оскільки вони є єдиними спадкоємцями спадкодавця ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, на момент її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частки спірного домоволодіння, і спадщину позивачі прийняли відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки своєчасно подали заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Інших спадкоємців судом не встановлено, порушень прав, свобод чи інших інтересів будь-яких осіб судом також не встановлено.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні, є обґрунтованими та доведеними.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 79, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 4/8 частини житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 3/8 частини житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом за померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/8 частину житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом за померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя :