Справа № 310/652/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції про зняття арешту,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції про зняття арешту в якому зазначила, що при оформленні документів, необхідних для прийняття спадщини нотаріус повідомив їй, що державним виконавцем ВДВС Бердянського МРУЮ в межах виконавчого провадження накладено арешт на все її нерухоме майно. У подальшому вона звернулася до відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження по якому державним виконавцем накладено арешт на все її нерухоме майно. ВДВС Бердянського МРУЮ листом №71811 від 03.12.2015 року повідомив її, що станом на 03.12.2015 на виконанні у відділі не перебувають виконавчі провадження де боржником є ОСОБА_1 Після цього вона звернулася до реєстраційної служби Бердянського МРУЮ із заявою про отримання інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Відповідно до наданої інформації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна містяться відомості щодо ОСОБА_1. Тип обтяження: арешт нерухомого майна. Реєстраційний номер обтяження: 9596359. Зареєстровано: 09.03.2010 16:35:50 за №9596359 реєстратором: Запорізька філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. Підстава: постанова про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника, .02.2010, Відділ державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, державний виконавець Горбатенко О.О. Об'єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Позивач посилався на Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868, ст. ст. 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України просив зняти арешт з нерухомого майна, що належить ОСОБА_1, який зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 09.03.2010 за №9596359 реєстратором Запорізька філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника №17854071 від 18.02.2010, винесеної державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції, обєкт обтяження - невизначене майно, все нерухоме майно, власник - ОСОБА_1. Стягнути з відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції судові витрати.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився без поважних причин.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Згідно листа ВДВС Бердянського МРУЮ №71811 від 03.12.2015 року станом на 03.12.2015 року на виконанні у відділі не перебувають виконавчі провадження де боржником є ОСОБА_1 Виконавче провадження за виконавчим листом №2-2273 від 22.01.2002 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДОК «Буддеталь» 3904,33 грн. знищено на підставі п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2392/5 від 08.12.2009 року (а.с.3).

У Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна містяться відомості про те, що на все нерухоме майно ОСОБА_1 накладено обтяження у вигляді арешту на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника, 17854071, 18.02.2010, Відділ державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької невизначене майно, все нерухоме майно (а.с.4-7).

Таким чином, судом встановлено, що в межах виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 у звязку з виконанням рішення №2-2273 від 22.01.2002 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДОК «Буддеталь» 3904,33 грн.

Виходячи з сенсу ст. ст. 213, 215 ЦПК України рішення у справі може постановлюватися лише щодо сторін.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Порядок звернення з позовом до суду визначений нормами ЦПК України.

Так, відповідно до ст. 30 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач.

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

За цивільно-процесуальним законодавством України відповідачем є та зі сторін у процесі, яка притягується судом до відповіді за позовом, оскільки на неї вказує позивач, як на порушника свого права.

Статтею 11 ЦПК України, встановлено принцип диспозитивності цивільного судочинства, тобто визначення відповідачів, як осіб, до яких предявляється позов, є виключним правом позивача.

Статтею 33 ЦПК України не передбачено право суду самостійно залучати до участі у справі співвідповідача, навіть у випадку обовязкової співучасті, якщо позивач не заявить такого клопотання.

Статтею 60 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право на звернення з позовом до суду в тому випадку, якщо особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові. Так, зазначена особа може звернутись до суду з позовом про визнання права власності і про зняття з нього арешту.

З цього питання дані розяснення у п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014р. № 6 «Про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» в якому зазначено, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом предявлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

Таким чином, виходячи з викладеного належними відповідачами у спорах про виключення майна з-під арешту є боржник та стягувач, а державний виконавець може бути залучений до участі по справі в якості третьої особи.

Позивач зазначив відповідачем по справі відділ Державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції, але судом встановлено, що арешт було накладено державним виконавцем на підставі виконавчого документу про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів на корить ДОК «Буддеталь», тому саме ця юридична особа є зацікавленою в збереженні заходів, які прийняті державним виконавцем у звязку з необхідністю забезпечення реального виконання рішення, а тому саме вона повинна відповідати за позовом.

Питання про необхідність залучення до участі по справі в якості відповідача ДОК «Буддеталь» обговорювалось у судовому засіданні з позивачем та його представником, але вони заперечували проти цього і клопотання про залучення до участі по справі в якості відповідача ДОК «Буддеталь» не заявили. За таких обставин підстави для залучення до участі по справі в якості відповідача ДОК «Буддеталь» відсутні і суд розглянув справу межах заявлених позовних вимог.

Крім того, слід зауважити, що ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами, що саме відділом Державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції порушено її права або охоронюваний законом інтерес.

Таким чином, в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 3. 11, 30, 33, 209, 212-215 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя