Номер справи 220/146/16-ц
Номер провадження2/220/135/16
11 березня 2016 року Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:
головуючого - судді Якішиної О.М.
за участю серетаря ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Велика Новосілка Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми,
28.01.2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за договором позики.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 01.01.2012 року він позичив відповідачу ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 5040 грн., які відповідач зобовязався повернути до 01.04.2013 року, про що між ними було укладено договір позики. Однак до теперішнього часу відповідач гроші не повернув. На його прохання про добровільне погашення боргу відповідач кожний раз просить відстрочити сплату боргу, посилаючись на складні життєві обставини, що змушує його звернутися до суду. Просить стягнути з відповідача суму боргу за договором позики з врахуванням індексу інфляції в розмірі 9020,67 грн., три відсотки річних від суми основного зобовязання в розмірі 302,40 грн., а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 551,20 грн.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.
Відповідач в судове засідання не зявився, будучи належним чином оповіщеним про день та час розгляду справи.Причини неявки суду не повідомив. Враховуючи викладене, суд вважає можливим справу розглянути без участі відповідача.
Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим справу розглянути без участі відповідача, провівши заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що 01.04.2012 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір позики на суму 5040 грн. зі строком повернення до 01 квітня 2013 р., про що відповідач написав розписку (а.с. 4, 21).
Судом також встановлено, що відповідач до теперішнього часу грошові кошти, отримані ним за договором позики від 01.04.2012 р., не повернув. Доказів іншого суду не надано.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання його умов сторонами.
За ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 1046 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Факт передачі грошей позивачем та отримання їх відповідачем підтверджується відповідною розпискою.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
На підставі зазначеного та враховуючи, що зобовязання відповідача перед позивачем про виплаті заборгованості в сумі 5040 грн. не виконані до теперішнього часу, суд погоджується з доводами позивача, як законними та обґрунтованими, та стягує з відповідача суму інфляційних витрат та 3% річних від простроченої суми заборгованості 5040 грн. на підставі ст. 625 ЦК України.
На підставі викладеного, заборгованість складається з суми боргу з врахуванням індексу інфляції в розмірі 9020,67 грн. за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року та 3% річних від простроченої суми в розмірі 302,40 грн. за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні, є обґрунтованими, в звязку з чим задовольняє їх в повному обсязі.
Відповідально до вимог ст. 88 ЦПК України суд також стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 551,20 грн.
Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,60, 88, 169, 209, 212-215,218,224-226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики з врахуванням індексу інфляції в розмірі 9020,67 грн., три відсотки річних від суми основного зобовязання в розмірі 302,40 грн., а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 551,20 грн., а всього 9874 (девять тисяч вісімсот сімдесят чотири) грн. 27 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.М. Якішина