Справа № 461/2496/15 Головуючий у 1 інстанції: Государський А.В.
Провадження № 22-ц/783/827/16 Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар - Симець В.І.

з участю представника позивача ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5

представника відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 листопада 2015 року у справі за позовом Львівського комунального підприємства "Снопківське" до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_6 до Львівського комунального підприємства "Снопківське" про скасування суми заборгованості та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ЛКП «Снопківське» звернулось в суд з указаним позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з січня 2012 по лютий 2015 року в сумі 14 467 грн. 37 коп.

У липні 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_6 звернулись в суд із зустрічним позовом до ЛКП «Снопківське» з вимогами про скасування суми заборгованості та стягнення з ЛКП «Снопківське» 10 000 моральної шкоди.

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 26 листопада 2015 року позов Львівського комунального підприємства «Снопківське» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3 на користь Львівського комунального підприємства «Снопківське» 14467 (чотирнадцять тисяч чотириста шістдесят сім) грн., 37 коп. заборгованості.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду оскаржили відповідачі. Вважають його незаконним та необґрунтованим, ухваленим при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Просять рішення суду скасувати та увалити нове яким у задоволенні первісного позову відмовити, зустрічні вимоги задоволити повністю.

Мотивують тим, що позивач не надав суду належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог, лише вказав про наявність заборгованості за період з січня 2012 по лютий 2015 року. Вказують, що жодного договору про надання послуг з виконавцем не укладали. Про неналежне надання послуг позивачем неодноразово, починаючи з 1999 року звертались з відповідними заявами-претензіями до позивача та Галицької рай адміністрації. Крім цього суду надано акти обстеження, висновки незалежних комісій про аварійний стан будинку, що свідчить про ненадання послуг позивачем. Вимагали вжити заходів по ремонту будинку та забезпечити безпечне проживання мешканців, але жодного реагування на такі звернення не отримували. Факт невиконання або неналежного виконання позивачем своїх обов'язків підтверджено документами, які долучені до матеріалів справи. Внаслідок невиконання позивачем робіт по наданню послуг спричинено моральну шкоду. Доказом цього є акт судово-медичного дослідження №450 від 01.03.2010 року, яким встановлено факт спричинення ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень, що мало місце 28.02.2010 року біля під'їзду будинку, коли впав в провалля. Актом судово-медичного дослідження №176 від 24.01.2012 року встановлено, що ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, виходячи з під'їзду впала та отримала перелом правої руки, оскільки ні сніг, ні крига не прибирались всередині подвір'я біля будинку. Однак такі докази судом до уваги не взяті та безпідставно відмовлено у задоволенні зустрічного позову.

Суд не врахував, що за послуги, які надаються позивачем відповідачі вносять платежі, що підтверджуються квитанціями, які долучені до матеріалів справи. Зокрема оплачуються послуги аварійної служби; послуги з дератизації будинку; послуги з захоронення та вивезення твердих та рідких побутових відходів. Наголошують на тому, що в повному обсязі проплачуються послуги з обслуговування димовентиляційних каналів та ремонтних робіт, хоча такі не проводяться.

При розгляді справи за апеляційною скаргою відповідачі доводи такої підтримали.

Представник позивача підтримала заперечення на апеляційну скаргу. Вважає рішення суду законним та обґрунтованим. Просить врахувати, що у відповідності до положень п.2 ст. 10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках /до них належать і власники квартир в кооперативних будинках та викуплених квартир/ є співвласниками всіх допоміжних приміщень /будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних квартирах на утримання будинку/житла/ та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій зобов»язані сплачувати як квартиронаймачі так і власники викуплених та приватизованих квартир. Відсутність між сторонами письмового договору про надання послуг не є підставою для звільнення відповідачів від спати, оскільки фактично договірні відносини існують і відповідачі частково оплачують позивачу за надані послуги. Просить врахувати, що згідно рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №561 від 31.05.2011 « Умови надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території для населення у Львові» - мешканці/споживачі/ будинку мають право відмовитися від декількох послуг. За таких обставин позивач не буде проводити нарахування, однак така відмова повинна мати місце від усіх співвласників будинку за результатами громадських слухань. Просить врахувати, що у будинку, де розташована квартира відповідачів, іншими мешканцями проводиться оплата і заборгованості немає. У відповідності до положень ст.18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складання та підписання акту-претензії в якому зазначаються строки, види, показники порушень. Таких доказів відповідачі суду не надали. За таких обставин просить апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково.

Відповідно до вимог ст.ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На думку колегії суддів рішення суду першої інстанції у повній мірі таким вимогам не відповідає .

Задовольняючи позовні вимоги по первісному позову, суд керувався положеннями статей 68 ЖК України, за якою наймач жилого приміщення зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги, та ч.1 ст. 64 ЖК України, згідно якої повнолітні члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, нарівні з наймачем несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору найму жилого приміщення.

Водночас суд послався на довідку з місця проживання про склад сім'ї і прописку №547 від 23.02.2015 року, виданої ЛКП «Снопківське», згідно якої відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 /а.с. 5/. За таких обставин судом безпідставно застосовано положення зазначених вище норм ЖК України, які на спірні правовідносини не поширюються і безпідставним є посилання на ці норми позивача у позовній заяві. Відповідачі в суді апеляційної інстанції ствердили відповідність даних означеної довідки про те, що квартира є приватизованим житлом і належить відповідачам на праві спільної сумісної власності. За даними довідки, загальна площа квартири становить 255,5 м кв., складається з 5-ти кімнат, житловою площею 165, 3 м кв. /а.с. 5/

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що за наданими позивачем даними станом на 01 січня 2015 року у відповідачів виникла заборгованість в розмірі 14467,37 грн. і на момент подання позовної заяви заборгованість відповідачів не погашена.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про необгрунтованість доводів відповідачів про відсутність підстав для стягнення платежів за надання житлово-комунальних послуг внаслідок відсутності договірних відносин.

Стаття 4 ЗУ «Про житлово- комунальні послуги» / далі Закон/ передбачає, що законодавство у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Частиною 1 ст. 19 Закону встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статті 20, 21 цього Закону визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг укласти договір на надання таких послуг (п.1 ч.3 ст.20, п.3 ч.2 ст.21 Закону).

У відповідності до вимог ч.1 статті 11 ЦК України - цивільні права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Згідно ч.3 цієї статті - - цивільні права і обов»язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

За таких обставин, сама по собі відсутність письмового договору між сторонами як виконавцем послуг та споживачем не свідчить про відсутність обов»язків сторін по наданню та відповідно по оплаті таких послуг, надання яких врегульовано іншими нормативно -правовими актами.

Крім того, судом вірно враховано, що форма та зміст (умови) типового договору затверджені Постановою КМУ від 20.05.2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

З аналізу положень ч.3 ст.6 , ч.1 ст.630, ст.ст. 19-21 Закону «Про житлово-комунальні послуги», Постанови Кабміну від 20.05.2009 року №529 вбачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Таким чином, укладення договору про надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору.

Судом вірно враховано, що згідно п.2 ч.1 ст. 13 Закону, до житлово-комунальних послуг відносяться послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

Пунктом 1 ч.1 ст. 20 Закону передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому право прямо відповідає визначених п.5 ч.3 ст.20 Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до вимог п.2 ст. 10 Закону Ураїни «Про приватизацію державного житлового фонду» та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках (до них належать і власники квартир у кооперативних будинках та викуплених кварти) є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних квартирах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій зобов'язані сплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир.

Балансоутримувачем даного будинку і виконавцем послуг є ЛКП «Снопківське», яке несе витрати з утримання будинку і прибудинкової території, надає послуги його мешканцям (у тому числі і відповідачам), то останні повинні сплачувати свою частку витрат у загальних витратах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачами не надано доказів неналежного надання послуг, як цього вимагає Закон.

Статтею 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій.

Із наявного у матеріалах справи копії єдиного Акту-претензії від 13.02.2012 року складений за участю ОСОБА_4, убачається фіксування порушень з 2007 по 2012 рік в опалювальний період, а саме несправність вентиляційних каналів. /а.с.40/.

За змістом даного акту неможливо встановити, яка саме послуга не надана або надана неналежної якості та в який конкретно період часу, а тому зазначений акт не може вважатись належним доказом у справі у розумінні ч.1 ст. 57 ЦПК України, а у відповідності до ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, в суду відсутні підстави вважати підстави для вирішення питання про скасування боргу відповідачам.

Приймаючи до уваги наданий позивачем розрахунок суми заборгованості, суд не врахував, що ЛКП «Снопківське» звернулося до суду із позовом 02.03.2015 року, із змісту якого убачається, що просив стягнути заборгованості за період часу з січня 2012 року яка виникла станом на 01.02.2015 року.

Вказана обставина підтверджена представником позивача при розгляді справи в суді апеляційної інстанції. Тому у суду не було підстав для вирішення питання, що за межами позовних вимог.

Враховуючи наявність у матеріалах справи даних про видачу судового наказу, який скасовано ухвалою Галицького районного суду м. Львова 11.03.2014 року /а.с. 87/, має місце переривання строку позовної давності, що дає підстави для висновку про можливість стягнення з відповідачів платежів за період часу, зазначений у позові в тому числі за січень та лютий 2012 року, як просить позивач у позовній заяві, поданій суду 02.03.2015 року. Отже, періодом, за який підлягає сума до стягнення становить з 01.01.2012 року по січень 2015 року.

За таких обставин, судом першої інстанції безпідставно вирішено про стягнення суми, яка визначена судом.

З врахуванням наданих суду розрахунків заборгованості, що на а.с.7 та наданому на вимогу суду на а.с. 132 даної справи - колегія суддів вважає за необхідне врахувати останній, оскільки представник позивача пояснила про виконання такого на вимогу суду та з врахуванням помісячно змінних сум на вивіз твердих побутових відходів.

Одночасно необхідно врахувати суми сплачених відповідачами платежів з надані послуги у цей період яка згідно даних про суми платежів відповідачами, що у розрахунку, що на а.с. 132 становить з 01.01.2012 року по січень 2015 року суму 4515 гр. 20 коп.

Враховуючи суму нарахованих позивачем за цей же період платежів, яка становить 9792 гр. 35 коп. та сплату відповідачами зазначеної вище суми, до стягнення за спірний період підлягає 5 187 гр. 15 коп.

Разом з тим, зустрічні позовні вимоги про скасування суми заборгованості та відшкодування моральної шкоди є безпідставними, а тому обгрунтовано визнано судом такими, що не підлягають до задоволення.

Надані відповідачами докази отримання тілесних ушкоджень не встановлені такими, що є у причинному зв»язку з протиправними діями ЛКП чи бездіяльністю такого. Крім, того певні пошкодження спричинено особі, котра на даний час значиться померлим, що у довідці наданій ЛКП і така особа не позивалась при житті про спричинення моральної шкоди внаслідок протиправних дій позивача за первісним позовом.

Враховуючи наведені вище обставини колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог ЛКП підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про часткове задоволення позову, а в решті рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.2 ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 листопада 2015 року в частині задоволення позовних вимог ЛКП «Снопківське» скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ЛКП «Снопківське» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3 заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг / за обслуговування будинку та прибудинкової території / за період з 01.01.2012 року по лютий 2015 року в сумі 5 187 гр. 15 коп. /п»ять тисяч сто вісімдесят сім гривен/.

В решті в позові ЛКП «Снопківське» відмовити.

Стягнути з ЛКП «Снопківське» на користь ОСОБА_4 89 гр. 33 коп. частково сплаченого судового збору за подачу апеляційної скарги.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскарженим у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді