Справа № 521/8512/15-ц
Провадження №2/521/460/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2016 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді Леонова О.С.,

при секретарі Малиш О.Л.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю третьої особи ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, визнання договору купівлі-продажу дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

26.05.2015р. ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про визнання права власності на спадкове майно, визнання договору купівлі-продажу дійсним.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11.11.2014 року померла рідна сестра відповідача ОСОБА_5, про що складено відповідний актовий запис №11423, та відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції видано свідоцтво про смерть серії І-ЖД №392801.

Факт родинних відносин між покійною та відповідачем підтверджується свідоцтвом про народження відповідача, та свідоцтвом про одруження відповідачки серії ЯР №212518, з якого вбачається те, що у звязку з одруженням прізвище ОСОБА_5 було змінено на ОСОБА_3.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на однокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, яку покійна отримала у власність являючись членом ЖБК «Іллічівський-9», та погашенням пайового внеску у повному обсязі, що підтверджується довідкою ЖБК «Іллічівський-9» №62 від 15.11.2006 року.

Спадкоємцем за законом є лише відповідачка по справі рідна сестра покійної, інших спадкоємців немає. Відповідач прийняла спадщину, оскільки на момент відкриття спадщини постійно мешкала разом із спадкодавцем, та протягом встановленого законодавством часу не заявила про відмову від неї. Після смерті спадкодавця відповідачка переїхала до свого сина ОСОБА_4.

15.05.2015 року між ним, ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 була укладена угода про продаж йому квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2. Сторони домовились щодо усіх істотних умов договору та представник відповідачки власноруч написав розписку про отримання грошей. Після чого, надав йому відповідні правовстановлюючі документи на квартиру, та власне домоволодіння у повне користування.

Оформити дану угоду нотаріально не має можливості, оскільки відповідачка по справі в свою чергу не встановила своє право на вищевказану квартиру, хоча вона фактично і юридично прийняла спадщину, та за цей період не відмовилась від її прийняття. Та відповідно до листа комунального підприємства БТІ Одеської міської ради №447784.93.14 від 27.10.2014 року, в якому зазначається про те, що станом на 31.12.2012 рік квартира АДРЕСА_3 не зареєстрована. Право власності на нерухомість підлягає обовязковій державній реєстрації і виникає з моменту такої реєстрації. Що в свою чергу не встигла зробити спадкодавець нині покійна.

Просить суд визнати ОСОБА_3, що мешкає в м. Одеса, вул. Гранатна, буд. 11, такою, що набула право власності на нерухоме майно квартиру, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Терешкової, буд. №46 кв.№66 як на спадщину за законом; визнати чинним договір купівлі-продажу, укладений між ним ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що мешкає в м. Одеса вул. Гранатна, буд.11, за яким ОСОБА_3 продала, а він ОСОБА_2, купив квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4; визнати за ним ОСОБА_2, право власності на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_5; зобовязати реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції внести до Державного реєстру прав на нерухоме майно відомості про право власності ОСОБА_2 на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_4.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 та третьої особи ОСОБА_4 ОСОБА_6 в судових засіданнях позовні вимоги визнав та не заперечував, щодо їх задоволення.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, третьої особи, вивчивши зібрані в справі докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання ОСОБА_3 такою, що набула право власності на нерухоме майно квартиру, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Терешкової, буд. №46 кв.№66 як на спадщину за законом, суд виходить з наступного.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як вбачається з матеріалів справи технічний паспорт (а.с.14-16) на квартиру АДРЕСА_6 видано на імя ОСОБА_5

Відповідно довідки № 447784.93.14 від 27.10.2014 року (а.с.17) та довідки 465462.72.15 від 26.11.2015 року, станом на 31.12.2012 року, виданої КП «БТІ» Одеської міської ради квартира АДРЕСА_7 не зареєстрована, що також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна (а.с.60).

Згідно довідки №62 від 15.11.06 року виданої ЖБК «Іллічівський-9» ОСОБА_5 є власником ізольованої квартири, розташованої в АДРЕСА_8, пайовий внесок та паєнакопичення в сумі 2729 руб.12 коп. сплатила в повному обсязі в 1982 році (а.с.19).

11.11.2014 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №392801.

Померла ОСОБА_5 доводилась відповідачу ОСОБА_3 рідною сестрою, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ЯТ №535917 (а.с.22) та свідоцтвом про одруження серії ЯР № 212518 (а.с.21), відповідно до якого ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_3.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (Стаття 1217 ЦК України)

Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ч.1 ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно положень ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців та починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 201/2015 заведеної після смерті ОСОБА_5, 14.04.2015 року ОСОБА_2 надав заяву про те, що він приймає спадщину після смерті ОСОБА_5 інші спадкоємці не звернулись з заявами про прийняття спадщини.

Крім того, після смерті ОСОБА_5 спадкоємцем до її майна, а саме квартири №66 в будинку №46 є відповідач ОСОБА_3, яка доводиться рідною сестрою померлій та є спадкоємцем другої черги.

Таким чином, з вищевикладеного суд приходить до висновку, що іншої форми захисту прав спадкоємця на спадкове майно у вигляді спірної квартири, окрім визнання права власності на спадкове майно, не має, але з позовом про визнання права власності на спадкове майно ОСОБА_3 не зверталась.

Право на захист - це суб'єктивне цивільне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного - положення: "Права і свободи людини і громадянина захищаються судом" (ст. 55 Конституції України). Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого чи майнового права або інтересу. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено, що особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорення. Такими є передумови захисту і права власності.

Відмовляючи у задоволені позову в частинні визнання чинним договору купівлі-продажу, укладеного між ним ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що мешкає в м. Одеса вул. Гранатна, буд.11, за яким ОСОБА_3 продала, а він ОСОБА_2, купив квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_9; визнання за ним ОСОБА_2, право власності на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_10, суд виходив з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 15.05.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в простій письмовій формібула укладена угода за якою вона зобовязалась продати йому квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 (а.с.23).

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

З позовної заяви позивача, та пояснень його представника в судовому засіданні вбачається, що відповідачка була власницею спірної квартири, однак правовстановлюючі документи щодо неї не оформлені, з метою посвідчення договору купівлі-продажу сторони не звертались до нотаріуса. Зазначені позивачем обставини не є підставою для визнання дійсним договору купівлі-продажу, відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК.

Тому позовні вимоги, стосовно визнання дійсним договору купівлі-продажу від 15.05.2015 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Оскільки між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не було укладено договору, посвідченого нотаріально та не має підстав для визнання договору купівлі-продажу від 15.05.2015 року дійсним, тому суд також відмовляє в задоволенні вимог про визнання за ОСОБА_2 права власності на спірну квартиру.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 8, 10-15, 60, 88, 215, 223 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю третьої особи ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, визнання договору купівлі-продажу дійсним відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Якщо апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених ст. 294 ЦПК України, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Рішення ухвалене і надруковане в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Суддя: