РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2016 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Верніка В.М.,

при секретарі - Росовській О.Ю.,

із участю : представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка справу за позовом ОСОБА_3 до Жмеринської міської ради Вінницької області, із участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4, про визнання права власності за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 20.08.2015 року звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з даним позовом, в якому вказав, що з літа 1998 року він проживає в квартирі АДРЕСА_1 разом з подружжям ОСОБА_5 та ОСОБА_6, за якими позивач здійснював догляд. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 За життя ОСОБА_5 та ОСОБА_6 склали заповіти на користь позивача, відтак останній після їхньої смерті успадкував 17/18 частини квартири АДРЕСА_1. 1/18 частину цієї квартири, в порядку ст.1241 ЦК України успадкувала дочка померлого ОСОБА_5 - ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3. Після смерті останньої спадщину ніхто не прийняв. Позивач зазначив, що володіє квартирою АДРЕСА_1 близько 17 років. За весь час померла дочка подружжя - ОСОБА_7 зазначеною квартирою не цікавилась, жодних претензій на неї не заявляла. Вважає, що неприйняття ніким спадщини після смерті ОСОБА_7 в строк, передбачений ст.1270 ЦК України, тягне за собою наслідки, передбачені ст.1272 ЦК України. Внаслідок того, що 1/18 частина спірної квартири рахується за померлою ОСОБА_7, позивач не може повноцінно розпоряджатися вказаною квартирою на власний розсуд у повній мірі, хоча фактично володіє та користується всією квартирою на законних підставах, у зв'язку з чим просив суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на 1/18 частину квартири АДРЕСА_1, яка рахується за померлою ОСОБА_7

В судовому засіданні представники позивача заявлені вимоги підтримали з викладених у позовній заяві обгрунтувань. Просили задоволити позов.

Представник відповідача - Жмеринської міської ради в судове засідання не з'явилася. У поданих до суду заявах від 19.10.2015 року, 18.11.2015 року просила розглянути дану справу у її відсутність, вказавши, що при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду (а.с.114).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився. Судова повістка про виклик в судове засідання на 18.11.2015 року та 19.01.2016 року була отримана ним особисто (а.с.109,153). Таким чином ОСОБА_4 був поінформований про наявність даної цивільної справи на розгляді в суді, проте, не виявив бажання прибути в судове засідання. Решта судових повісток, що були надіслані йому за останнім відомим місцем його проживання, повернулися до суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с.119,130,146), що за неповідомленням вказаною третьою особою про зміну місця свого проживання становить належний його виклик за аналогією до положень ч.5 ст.74 ЦПК України, тобто навіть за відсутності особи, з підстав чого його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона знає матір позивача ОСОБА_2. Померла ОСОБА_6 мешкала по сусідству з ОСОБА_2, яка із сином ОСОБА_3 померлій допомогали. Позивач проживав у квартирі померлої ОСОБА_6 Бачила також ОСОБА_5, який помер, чи була дочка ОСОБА_7 не знає, кілька разів прибігала якась жінка, але ким вона доводилась ОСОБА_5 свідкові достеменно невідомо.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона тривалий час була дружня із ОСОБА_6 за життя останньої, неодноразово бувала у неї вдома. Вказала, що поховання померлої у 2004 році ОСОБА_6 організовувала ОСОБА_10, яка до того часу спільно із своїм сином та чоловіком здійснювали постійний догляд за ОСОБА_6 Свідок зауважила, що ніколи не бачила жодної з дочок покійного чоловіка ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що свого часу квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які були людьми похилого віку, а тому сім'я свідка разом з їх сином ОСОБА_3 за спільною домовленістю з останніми здійснювали постійний догляд за ними. У подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишили кожен заповіт на належну їм частину даної квартири на користь ОСОБА_3 Після смерті у 1998 році ОСОБА_5 ОСОБА_3 був зареєстрований та почав постійно проживати у зазначеній квартирі іще за життя ОСОБА_6, яка померла у 2005 році. Дочка ОСОБА_5 - ОСОБА_7 ніколи не проживала у спірній квартирі та не здійснювала догляд за батьком, сам свідок бачив її лише декілька разів.

Свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що стосовно майна померлого ОСОБА_5 були видані свідоцтво про право на спадщину за заповітом на користь позивача ОСОБА_3 на 7/9 часток від 1/2 частини спірної квартири, що перебувала у спільній власності подружжя, а також свідоцтва про право на спадщину за законом на користь непрацездатних дружини та дочки спадкодавця - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідно кожній на 1/9 частку від 1/2 частини даної квартири згідно рішення Жмеринського міського суду від 29.07.1998 року про встановлення факту перебування ОСОБА_6 на утриманні ОСОБА_5 та відповідно поданим до нотаріальної контори ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заявам про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5, маючи відповідне право на обов'язкову частку у спадщині за законом. За первісним поданням потенційними спадкоємцями ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 заяв про свою відмову від даної спадщини на користь ОСОБА_7 їх наступні заяви про прийняття спадщини за правом на обов'язкову частку згідно чинного на той час законодавства не становили надалі підстав щодо видачі їм свідоцтва про право на спадщину, про що їх було письмово поінформовано нотаріусом.

Заслухавши позивача, його представника та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 10.05.1994 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на праві приватної спільної сумісної власності належала (в рівних частинах - по 1/2 частині кожному) квартира АДРЕСА_1 (а.с.138).

Згідно із заповітом від 17.02.1998 року, ОСОБА_5 склав заповіт, яким належну йому частину квартири АДРЕСА_1 заповів позивачу ОСОБА_3 (а.с.166). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер у м.Жмеринці (а.с.8). Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.05.2000 року позивач після смерті ОСОБА_5 став власником 7/9 частки від 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с.12). Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/9 частки від 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 було видано 11.05.2000 року на ім'я дружини ОСОБА_6, яка перебувала на утриманні померлого ОСОБА_5 (а.с.167,169). Також свідоцтво на решту 1/9 частки від 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 було видано 27.06.2000 року на ім'я непрацездатної дочки померлого - ОСОБА_7 (а.с.168, 170).

17.02.1998 року ОСОБА_6 всю належну їй частину квартири АДРЕСА_1 також заповіла позивачу ОСОБА_3 (а.с.141,142). ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла (а.с.9). Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.11.2005 року позивач ОСОБА_3 став власником 5/9 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с.11). Як вбачається з копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, позивач є власником 17/18 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с.51). Решта 1/18 частина спірної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.06.2000 року рахується за ОСОБА_7 (а.с.170).

Позивач ОСОБА_3 також надав суду копії розрахункових книжок оплати за природний газ з 2004 по 2015 роки (а.с.14-31), за електроенергію (а.с.32-39), за водопостачання та водовідведення (а.с.40-50) на підтвердження того, що він постійно користується всією квартирою АДРЕСА_1 та несе відповідні пов'язані з цим матеріальні витрати фактично з 2005 року, тобто з дня смерті ОСОБА_6 Крім цього, позивач ОСОБА_3 також виготовив технічний паспорт на вказану квартиру (а.с.52-54) та замовив звіт з визначення ринкової вартості 1/18 частки цієї квартири, яка станом на 30.06.2015 року становить 7008 грн. (а.с.55-63).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_7 (а.с.89). Як видно з матеріалів копії спадкової справи після смерті ОСОБА_7 04.07.2014 року її пасинок - ОСОБА_4, залучений до участі в справі у якості третьої особи, звернувся до Жмеринської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Матеріали спадкової справи щодо майна померлої ОСОБА_7 не містять відомостей стосовно видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_4 (а.с 86-91), разом з тим, представником позивача ОСОБА_1 у власних поясненнях в судовому засіданні визнано обставину прийняття ОСОБА_4 спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_7

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Одним із способів набуття права власності, зокрема і на нерухоме майно, є набувальна давність. Згідно з положенями ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю, зокрема, на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Таким чином, володілець має довести факти добросовісності, відкритості, безперервності й тривалості свого володіння.

Також відповідно до п.11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", застережено, що з врахуванням положень статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Пункт 13 зазначеної Постанови визначає, що можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Відповідно до положень ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина друга цієї статті визначає способи захисту цивільних прав та інтересів, перелік яких не є обмеженим, проте, позивачем не вказано доказів порушення, невизнання або оспорювання застереженим у якості відповідача органом місцевого самоврядування заявлених до судового захисту майнових прав. Позивачем не було представлено жодних доказів з приводу визнання відумерлою спадщини після смерті ОСОБА_7 З матеріалів справи видно, що пасинок спадкодавиці виявив бажання прийняти спадщину і подав відповідну заяву в строк, передбачений ст.1270 ЦК України, й обставини прийняття ним даної спадщини визнані стороною позивача в ході судового розгляду даної справи.

Згідно з ч.1 ст.33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. З положень даної норми процесуального закону випливає, що альтернативні питання про заміну відповідача або про залучення іншої особи у якості співвідповідача суд вирішує лише на підставі відповідного клопотання позивача.

Таким чином, розглядаючи по суті даний спір в межах заявлених вимог, суд з власної ініціативи не мав змоги замінити неналежного відповідача в даній справі, яким вочевидь є Жмеринська міська рада, на належного відповідача, тобто встновленого правонаступника у праві володіння спірною часткою нерухомого майна, - ОСОБА_4, або залучити останнього до участі в справі у якості співвідповідача тощо, оскільки з врахуванням положень ч.5 ст.1268 ЦК України, якими застережено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, у даному конкретному випадку саме ОСОБА_4 за фактом прийняття ним спадщини після смерті ОСОБА_7 набув майнове право на попередньо успадковану останньою спірну частину об'єкту нерухомого майна, що не становить підстав визнання даної спадщини відумерлою або визначення цього майна безхазяйним, лише з підстав чого відповідачем за заявленим в межах даної справи предметом спору щодо права власності за набувальною давністю згідно наведених роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ може виступати орган місцевого самоврядування, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади, а тому суд доходить висновку, що даний позов пред'явлений не до тієї особи, яка має відповідати за вказаними вимогами, у зв'язку з чим позовна заява не підлягяє задоволенню судом.

Доводи позивача та його представників, щодо здійснення ОСОБА_3 відкритого та безперервного володіння в цілому квартирою АДРЕСА_1, у тому числі оспорюваною 1/18 її частиною, у спосіб оплати комунальних витрат в заявлений період з 2004 року по 2015 рік визначає лише відповідне утримання передусім належної позивачеві частини даного об'єкту нерухомого майна, що за відповідним розмежуванням може становити окремий предмет вимог до іншого співвласника стосовно пропорційної оплати комунальних витрат залежно від їх часток та не спростовує вищенаведених висновків суду щодо неналежності заявленого відповідача за вказаним предметом позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.15, 16, 328, 344, 1218, 1268, 1270 ЦК України, п.11,13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", ст.5, 8, 10, 11, 15, 33, 57, 60, 61, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Жмеринської міської ради Вінницької області про визнання за ним права власності відповідно до положень ст.344 ЦК України за набувальною давністю на 1/18 частину квартири АДРЕСА_1 Вінницької області, яка рахується за померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7, - відмовити.

Рішення суду набуває законної сили після закінчення строків його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а відсутніми в судовому засіданні особами, які беруть участь в справі, - у той же строк з часу отримання копії рішення суду, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.

Суддя Вернік В.М.