Справа № 453/1126/16-ц
№ провадження 2/453/476/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.11.2016 року Сколівський районний суд Львівської області у складі :

головуючого - судді Ясінського Ю.Є.

при секретарі - Трембач М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сколе Львівської області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти в її користь у твердій грошовій сумі в розмірі 1 432 грн. 50 коп., щомісячно до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років. Свої вимоги мотивує тим, що за рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 04.10.2013 року відповідача було зобов?язано сплачувати аліменти на її утримання до досягнення нею повноліття. На момент звернення до суду їй виповнилось 18 років, навчається на платній основі, денної форми навчання в Університеті банківської справи Національного банку України, перебуває на повному утриманні матері ОСОБА_3, потребує матеріального забезпечення для продовження навчання, що й зумовило необхідність звернення до суду.

Позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, з підстав викладених у запереченнях та додатково вказав, що позов суперечить нормам матеріального права і базується на помилкових припущеннях позивача - наявності у нього умов надання матеріальної допомоги. Лише та обставина, що законом на обох батьків покладено обовязок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою в суді для задоволення позовних вимог, для цього потрібно довести наявність умов надання такої матеріальної допомоги у того з батьків до якого заявлено позов. Після розлучення з дружиною ОСОБА_3 судовим рішенням йому було присуджено щомісячно сплачувати аліменти на утримання відповідачки до досягнення нею повноліття. Покладений на нього судовим рішенням обовязок він виконав. В позовній заяві і додатках до неї відсутні документальні докази, наявності у нього умов, можливості надання заявленої матеріальної допомоги, визначеної нормою матеріального права ч.1 ст.199 СК України. З позовної заяви вбачається, що умови надання такої матеріальної допомоги є у мами, ОСОБА_3, яка таку матеріальну допомогу в заявлених обсягах вже надає, що підтверджується документальними доказами - квитанціями, чеками приєднаними до позовної заяви позивачки. В звязку з погіршенням економічної ситуації в державі він втратив роботу і на теперішній час не має постійних або тимчасових доходів для свого існування і утримання батьківського будинку, в якому зареєстрована позивачка і її мама. Натомість він не спроможний забезпечити себе прожитковим мінімумом в 1600 грн., визначеним і гарантованим Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» на який посилається в позові позивач. Помилковим є твердження позивачки, що він має нерегулярний, але високий дохід, про що відсутні докази. За таких умов у нього не виникає обовязок і умови - можливість надання матеріальної допомоги для утримання позивачки, яка продовжує навчання після досягнення повноліття. Враховуючи відсутність у нього матеріальних підстав визначених нормою ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України на подачу даного позову та наявністю у другого з батьків позивача, матері ОСОБА_3, умов надання вказаної матеріальної допомоги, яку вона надає, просить відмовити у позові у звязку з невідповідністю позову нормам матеріального права.

Представник відповідача ОСОБА_4 заперечив проти задоволення позову та вказав, що відповідач виконав свої обов?язки по сплаті аліментів, перебуває в тяжкому матеріальному становищі, оскільки на даний час ніде не працює, а тому не має можливості сплачувати аліменти на утримання позивачки, яка продовжує навчання після досягнення повноліття.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно свідоцтва про народження, серії І-СГ № 080447, виданого 17.06.1998 року Славською селищною радою Сколівського району Львівської області, батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, записані ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Згідно довідки № 528 від 10.09.2015 року, виданої Львівським інститутом банківської справи Університету банківської справи Національного банку України, вбачається що ОСОБА_1 є студенткою денного відділення на курсі за напрямом підготовки «Фінанси та кредит», закінчує навчання 30 червня 2019 року.

Згідно договору № 0512306 від 17.08.2015 року ОСОБА_1 навчається на платній основі, денної форми навчання в Університеті банківської справи Національного банку України.

Згідно ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина, а також інші обставини, які мають істотне значення.

Будь-які докази на підтвердження поганого стану здоров'я відповідача,чи наявності у нього на утриманні інших дітей чи непрацездатних членів сім'ї у матеріалах справи відсутні.

Суд, критично оцінює твердження відповідача про те, що позивач не потребує матеріальної допомоги, оскільки таку в повному обсязі їй надає матір ОСОБА_3, а він не має можливості сплачувати аліменти, через те, що не працює. В судовому засіданні встановлено, що, відповідач не являється інвалідом, не має на утриманні будь-яких інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, а відсутність офіційного місця роботи не звільняє його від обов»язку по утриманні повнолітньої дочки, оскільки кожний із батьків несе однаковий обов»язок по утриманню дітей.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи те, що відповідач добровільно не виконує передбачений законом обовязок по утриманню дитини, яка продовжує навчання, і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, з врахуванням стану здоров»я відповідача, відсутності інших осіб на утриманні, суд вважає позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню частково, а тому з відповідача слід стягувати на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на її утримання, в розмірі, 500 (п"ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 18.08.2016 року і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 10-12,60,88,213,215,218 ЦПК України, ч.1 п.1 ст.367 ЦПК України, ст.ст.182,184,192 Сімейного кодексу України суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на її утримання в розмірі 500 (п»ятосот) гривень щомісячно, починаючи з 18.08.2016 року і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп.

Рішення суду у частині стягнення платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до апеляційного суду Львівської області через Сколівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Сколівського районного

суду Львівської області ОСОБА_5

Повний текст рішення виготовлено 29.11.2016 року