Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 310/9649/15 головуючий у 1 інстанції Ліхтанська Н.П.
провадження № 22-ц /778/1001/16 суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Осоцького І.І.,

суддів: Кухаря С.В.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Бурима В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 грудня 2015 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в розмірі 22 771,37 грн. та судовмх витрат, зазначивши, що за укладеним з Банком договором № ZPІRRС08320012 від 20.02.2009 року ОСОБА_3.В. отримала кредит у розмірі 5 940,85 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач своїм підписом у заяві підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між нею і Банком Договір. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.

Відповідач внаслідок не виконання своїх обовязків згідно до умов договору та вимог закону станом на 23.09.2015р. мала суму заборгованості в розмірі 36 098,42грн., що складається з: 14 651,64грн. - заборгованість за кредитом, 694,25грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2 673,50 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 2 8079,03 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Від цього розміру заборгованості Банком віднято суму заборгованості у розмірі - 14 887,59 грн., яка була стягнута за рішенням суду від 20.02.2014 року, різниця заборгованості складає 21 210,83 грн. (36 098,42 - 14887,59), а також 500 грн.- штраф (фіксована частина), 1 060,54грн. - штраф ( процентна складова), а всього- 22 771,37 грн..

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 грудня 2015 року у задоволені позову відмовлено.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неправильне застосування норм матеріального права, якщо застосовано не закон, який підлягав застосуванню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд помилково вважав, що після стягнення за судовом рішенням заборгованості за цим кредитним договором у Банка виникло право про стягнення коштів лише на підставі норм ст.625 ЦК України, тобто в якості відповідальності за порушення грошового зобовязання.

З матеріалів справи вбачається, що за укладеним з Банком договором № ZPІRRС08320012 від 20.02.2009 року ОСОБА_3.В. отримала кредит у розмірі 5 940,85 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20.02.2014 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ „ПриватБанк заборгованість за кредитним договром №ZPІRRС08320012 від 20.02.2009 року станом на 17.10.2009 року в розмірі- 14 887,59 грн., з яких: 4 651,64 грн. тіло кредиту; 694,25 грн. проценти за користування кредитом; 2 673,50 грн.- комісія за користування кредитом, 4 651,64 грн. пеня за несвоєчасність викоання зобовязань за договором, а також штрафи: 500 грн.(фіксована частина); 1 716,56 грн. (процентна складова).

Внаслідок не виконання боржником своїх обовязків згідно умов договору та вимог закону станом на 23.09.2015р. Банком нараховано суму заборгованості в розмірі 36 098,42грн., що складається з: 14 651,64грн. - заборгованість за кредитом, 694,25грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2 673,50 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 2 8079,03 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Згідно зі ст.,ст. 1046, 1048, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Отже до дня повернення позики(виконання кредитного зобовязання) позичальник кредитних коштів повинен виплачувати проценти за їх користування.

У правовій позиції Верховного Суду України при перегляді справи № 6-1206цс15 від 23.09.2015 року, що згідно вимог ст.360-7 ЦПК України є обовязковим для всіх судів України зазначено, про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Посилання суду про наявність інших, раніш постановлених правових позицій Верховного Суду України по цьому питання прийняти до уваги неможливо, виходячи з розяснень пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду від 03.жовтня 1997 року № 4-зп про те, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Приймаючи до уваги наведене, керуючись вимогами ч.8.ст.8 ЦПК України щодо застосування загальних засад законодавства(аналогія права), застосовується останній у часі правовий висновкок Верховного Суду України з одного й того ж питання.

Отже, відраховуючи стягнуту за рішенням суду від 20.02.2014р. заборгованість за кредитним договором станом 17.10.2013р., станом на 23.09.2015р, виходячи із розрахунку Банку, у боржника виникла новообразована заборгованість за цим кредитним договором в розмірі 5921,13 грн., що складається з: 694 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 2 673,50 грн. заборгованості по комісії за кредитним договором, 1795,49 грн. пені за несвоєчасне виконання зобовязань за кредитним договором, а також штрафи: 500 грн.(фіксована частина); 258,14 грн. (процентна складова).

За таких обставин, оскаржене рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового про часткове задоволення позовних вимог Банку про стягнення заборгованості по кредитному договору станом 23.09.2015 року, а саме: у розмірі 5 921,13 грн..

Неявка відповідача в судове засідання при перегляді справи в апеляційному порядку, повідомленою про це згідно до вимог норм ст.77 ЦПК України (шляхом направлення двіччи на останню відому адресу її місцепроживання судового виклику), на висновку суду в цій справі не впливає.

Керуючись ст., ст. 307, 309, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 грудня 2015 року у цій справі скасувати і ухвалити нове рішення наступного змісту:

„ Позов ПАТ КБ „ПРИБАТ БАНК задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК заборгованість за кредитним договором № ZPІRRС08320012 від 20.02.2009 року станом на 23.09.2015 року в розмірі 5921,13 грн., що складається з: 694 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 2 673,50 грн. заборгованості по комісії за кредитним договором, 1795,49 грн. пені за несвоєчасне виконання зобовязань за кредитним договром, а також штрафи: 500 грн.(фіксована частина); 258,14 грн. (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК витрати судового збору у розмірі 2 557,80 грн..

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: