Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

ЖуравельВ.І.,

розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» про захист прав споживача,

в с т а н о в и в:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із указаним вище позовом, посилаючись на те, що 12 червня 2015 року між ним та ТОВ «Євролізинг Україна» було укладено договір фінансового лізингу № Д01338.

Предметом укладеного договору лізингу був автомобіль ЗАЗ Lanos, який відповідач зобов'язувався передати йому у користування у строк та на умовах визначених договором.

На виконання умов договору він вніс на рахунок товариства авансовий платіж у розмірі 22 тис. грн.

Однак предмет лізингу та умови його придбання позивача перестали влаштовувати.

Крім того, зі змісту договору фінансового лізингу, вбачається, що він не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки сторони не досягли згоди щодо всіх істотних умов, а саме: предмет лізингу не визначений індивідуальними ознаками, не вказано рік випуску автомобіля, колір; вартість предмету лізингу у п. 8.2 договору визначена еквівалентом 4 888,89 доларів США, тоді як у додатках № 1 та № 2 вона визначена еквівалентом 9 777,78 доларів США, що не дає можливості встановити, про яку вартість предмету лізингу сторони дійсно домовилися.

Враховуючи викладені обставини, ОСОБА_3 просив розірвати договір фінансового лізингу № Д01338 від 12 червня 2015 року, укладений між ним та ТОВ «Євролізинг Україна», стягнути з відповідача на його користь сплачені ним грошові кошти в сумі 22 тис. грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 жовтня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Розірвано договір фінансового лізингу № Д01338 від 12 червня 2015 року, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Євролізинг Україна».

Стягнуто із ТОВ «Євролізинг Україна» на користь ОСОБА_3 сплачену ним суму грошових коштів у розмірі 22 тис. грн.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2016 року рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 жовтня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволенні позову.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження по вищевказаній справі слід відмовити, виходячи з наступного.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності рішення суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 3, 526, 627 ЦК України, ст. ст. 1, 3, 6, 7, 16 Закону України «Про фінансовий лізинг», оцінивши докази відповідно до ст. 212 ЦПК України, із дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із відсутності правових підстав для розірвання оспорюваного договору фінансового лізингу та стягнення із товариства на користь позивача авансового платежу.

При цьому суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що у даному випадку не застосовуються положення Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки спірні правовідносини виникли з приводу розірвання вже укладеного договору фінансового лізингу та повернення сплачених за ним платежів і регулюються нормами ЦК України та спеціальними нормами Закону України «Про фінансовий лізинг».

Доводи скарги зводяться до оцінки доказів, проте в силу ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За таких обставин, встановивши факти та зумовлені ними правовідносини суд апеляційної інстанції правильно застосував норми процесуального права та ухвалив правильне рішення про відмову у задоволенні позову, підстав для скасування якого не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити представнику ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» про захист прав споживача.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.І. Журавель