АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №643/4584/15-ц Головуючий суддя І інстанції Малихін О. Р.
Провадження № 22-ц/790/1138/16 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2016 року м. Харків.

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

за участю секретарів: Костюченко В.В., Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа приватний нотаріус Карташова Світлана Іванівна про стягнення за договором позики, інфляційних втрат за весь час прострочення виконання зобов'язання, трьох відсотків річних від простроченої суми, процентів за договором позики, штрафу за договором іпотеки, про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності на квартиру (предмет іпотеки) виселення та зняття з реєстраційного обліку та по зустрічному позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3, приватного нотаріуса Карташової Світлани Іванівни про визнання договору іпотеки таким, що не підлягає виконанню та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому після його уточнення просила стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за договором позики в сумі 173460,00 грн., 76 495,86 грн. інфляційних втрат за весь час прострочення виконання зобов'язання, 25851,14 грн. трьох відсотків річних від простроченої суми, 74 669,14 грн. процентів, а також - з ОСОБА_5 20000,00 грн. штрафу за договором іпотеки, а також - просила звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності предмет іпотеки, квартиру АДРЕСА_1 виселення відповідачів та зняття з реєстраційного обліку, відшкодувати понесені судові витрати.

В обґрунтування позову вказала, що 24 вересня 2009 року її ОСОБА_6 позичив у батька позивача - ОСОБА_8 7000 євро, що на момент позики складало 82 855,00 грив., про що було у нотаріальній формі укладений договір позики.

У забезпечення виконання зобов'язання за договором позики, батько позивача ОСОБА_8 уклав договір іпотеки, за яким ОСОБА_5 передала йому в іпотеку вказану квартиру. При укладенні договорів позики та іпотеки ОСОБА_5 передала ОСОБА_8 оригінали документів, які підтверджують її право власності на вказану квартиру, предмет іпотеки.

В день укладення договорів приватним нотаріусом Карташовою С.І. до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна було внесено запис про заборону відчуження квартири та запис про її обтяження іпотекою.

Згідно додаткового договору від 29.12.2009 року до договору позики відповідач ОСОБА_6 зобов'язався повернути борг ОСОБА_8 у строк не пізніше 31.03.2010 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 помер, а відповідач ОСОБА_6 позику не повернув.

05 жовтня 2010 року вона, як єдиний спадкоємець свого батька ОСОБА_8, отримала 2 свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилася після його смерті. До складу спадщини увійшло все майно, що належало померлому при житті, а тому вона є його правонаступником.

У 2013 році вона дізналась про наявність вказаного договору позики, іпотеки та про їх невиконання. Вона неодноразово зверталася до ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з проханням повернути борг за договором позики від 24 вересня 2009 року, але усі звернення виявилися безрезультатними.

Також відповідачка ОСОБА_9 відповідно до абз. 4 п. 4.1 договору іпотеки повинна сплатити штраф в розмірі 20000,00 грив, оскільки з вини відповідачки виникла загроза втрати, пошкодження або зниження вартості предмета іпотеки. ОСОБА_5 було достеменно відомо, що іпотекодержатель помер у 2010 році, позивач є його спадкоємицею та відповідно правонаступником за договором іпотеки. Не зважаючи на це, ОСОБА_5 звернулась до з позовом до приватного нотаріуса про зобов'язання нотаріуса вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис про заборону відчуження предмету іпотеки, внаслідок чого виникла загроза його втрати..

Оскільки відповідачі не сплатили суму боргу за договором позики, а також нарахованих сум, то вимогу про стягнення боргу вона просить задовольнити за рахунок предмету іпотеки, визнавши за нею право власності на предмет іпотеки, а також виселити всіх мешканців з квартири і зняти з реєстрації.

Відповідач ОСОБА_6 проти позову ОСОБА_3 заперечував з тих підстав, що він виконував умови договору позики і повертав частково суму боргу, але ОСОБА_8 ніколи не брав у нього розписок про це. Після його смерті позивачка знала про те, що він має борг перед її батьком, але претензій до нього не пред'являла. Просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності.

Відповідач ОСОБА_5 проти позову заперечувала, звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 і приватного нотаріуса Карташової С.І., в якому просила визнати договір іпотеки від 24.09.2009 року та додатковий договір № 1 від 29.12.2009 року до договору іпотеки від 24.09.2009 року такими, що не підлягають виконанню, та зобов'язати приватного нотаріуса зняти заборону на відчуження предмету іпотеки, АДРЕСА_1 і виключити запис з Державного реєстру іпотеки щодо обтяження вказаної квартири. Вказувала, що ОСОБА_10, яка отримала свідоцтво про право на спадщину після померлого батька, не повідомила її про зміну іпотекодержателя з померлого ОСОБА_8 на ОСОБА_3, крім того не пред'явила до неї вимоги про сплату боргу та не повідомила про те, що ОСОБА_6 не повернув борг.

Вважала вимоги ОСОБА_3 до неї про стягнення суми боргу солідарно з ОСОБА_6 безпідставними, оскільки вона кошти в борг у ОСОБА_8 не брала і не є стороною в договорі позики. Також вважала безпідставними вимоги до неї про стягнення штрафу, оскільки загрози знищення предмету іпотеки не було і немає.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2015 року у задоволенні позовів було відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить його скасувати у частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити у повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін, посилаючись на те, що рішення ухвалене з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи, неправильно досліджено та оцінено докази.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового засідання, які з'явилися у судове засідання, відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши їх доводи, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини.

24 вересня 2009 року ОСОБА_6 позичив у ОСОБА_8 7000,00 ЄВРО, що на момент позики складало 82855,00 грн., про що було у нотаріальній формі укладено договір позики грошей, строк дії договору до 31.12.2009 року.

У забезпечення виконання зобов'язання, що виникло на підставі договору позики від 24 вересня 2009 року, між ОСОБА_6., який діяв від імені ОСОБА_5, та ОСОБА_8 було укладено договір іпотеки, за яким ОСОБА_5 передала в іпотеку належну їй на праві власності квартиру за вищевказаною адресою.

При укладенні договору іпотеки від 24 вересня 2009 року, ОСОБА_5 передала ОСОБА_8 оригінали документів, що підтверджують її право власності на предмет іпотеки.

24 вересня 2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Карташовою О.І. до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна було внесено запис № 9086957 про заборону відчуження квартири, номер за РПВП 17983483 та запис № 9087065 про обтяження іпотекою квартири, номер за РПВП 17983483.

29.12.2009 року між ОСОБА_6 і ОСОБА_8 був у нотаріальній формі укладений додатковий договір №1, яким був встановлений строк повернення позики не пізніше 31.03.2010 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 помер, 05 жовтня 2010 року його донька ОСОБА_3 прийняла спадщину, яка відкрилася після його смерті, і отримала 2 свідоцтва про право на спадщину. До складу спадщини увійшло все майно, що належало ОСОБА_8 за життя.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218, п. 2 ч. 1 ст. 512, 514 ЦК України ОСОБА_3 внаслідок такого спадкування є правонаступником усіх прав та обов?язків, що належали її батьку як кредитору за договорами позики та іпотеки на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, на підставі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції послався на те, що позивач, яка має право вимоги за заявленим позовом, прийняла спадщину не пізніше 05.10.2010 року, знала про те, що відповідачі мають боргові зобов?язання перед її батьком, що підтверджується наявністю у неї на руках оригіналів документів, договорів позики і іпотеки, додаткові договори, свідоцтва про право власності на предмет іпотеки, технічний паспорт на квартиру, і при цьому позивач не довела, що вона не могла вчасно, на протязі трирічного строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України, звернутися до суду з позовом.

Згідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Колегія суддів погоджується з висновками районного суду про те, що позивач не довела поважні причини пропущення позовної давності і тому необхідно відмовити у позові за спливом позовної давності, які є обґрунтовані, відповідають матеріалам справи та наведеним нормам права. При цьому колегія суддів відхиляє доводи скарги про те, що позивач дізналася про порушення свого права лише у 2013 році, коли знайшла відповідні документи батька, за їх недоведеністю. Відповідно до ст. 514 ЦК України, яка передбачає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, з урахуванням положень ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, що визначають перехід до спадкоємця кредитора усіх прав та обов?язків на момент відкриття спадщини, та згідно до принципу правової визначеності презюмується, що правонаступнику кредитора відомо про наявне у нього право вимоги з дня набуття спадщини.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростовують, то відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 315, 319, 323-325, 327 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: