АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/2845/15-ц Номер провадження 22-ц/786/805/16Головуючий у 1-й інстанції Чернюк В. Д. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого - судді: Дряниці Ю.В. Суддів: Карнауха П.М.; Чумак О.В. при секретарі: Лимар О.М. з участю: відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 січня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виділ частки з майна, що є у спільній частковій власності, стягнення компенсації та припинення права власності

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Полтавської області Дряниці Ю.В., -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 січня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

При цьому апелянт посилався на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

В суді апеляційної інстанції відповідач заперечив проти доводів апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши межі апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з підстав, визначених ст. 308 ЦПК України.

Судом першої інстанції було встановлено, що згідно рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 вересня 2014 року за сторонами по справі було визнано право власності по 1/2 частині на житловий будинок та земельну ділянку, розташовані по АДРЕСА_1. Цим же рішенням було встановлено ту обставину, що спірний житловий будинок є неподільною річчю (а.с. 7-8).

Крім того місцевим судом було встановлено, що спірний житловий будинок, який увійшов до складу спадщини та належав спадкодавцеві, у 1975 році був подарований йому відповідачем ОСОБА_2 (а.с. 49-50; 51).

Також судом першої інстанції було встановлено, що відповідач по справі іншого житла не має, є пенсіонером за віком, страждає низкою хронічних захворювань (а.с 52; 53). І хоча у власності має автомобіль 1991р.в. та гараж, однак в силу вищезазначено відчудження їх провести не може в силу їх значимості для нього (а.с. 54-56).

В подальшому, з врахуванням наведеного, суд дійшов до висновку, що у відповідача відсутня можливість сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості її частки, відмовивши в задоволенні позову.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів вважає, що вищезазначені обставини місцевим судом були встановлені вірно і їм дано належну правову оцінку.

Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно ч.2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

При вирішенні спору по суті, на думку колегії суддів, ці норми права судом першої інстанції були враховані правильно.

Крім того, вірно враховані положення, які містяться у постанові Верховного Суду України від 19.02.2014 року у справі № 6 - 4ц14, в якій зазначено, що відповідно до ч.ч.1 та 2 ст. 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст. 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласнику може бути надана лише за його згодою.

При вирішенні спорів про стягнення грошової компенсації вартості частки квартири, що знаходиться у спільній частковій власності, крім вказаної спеціальної норми суду слід врахувати і загальні засади цивільного законодавства (ст.. 3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності, та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників. При цьому суду слід ретельно з'ясувати чи не зловживає позивач, який бажає виділу частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості часток в майні та чи реалізація цього права не порушать прав інших осіб, які не мають змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості його частки.

Оскільки місцевим судом було вірно враховано ту обставину, що відповідач не має можливості сплатити грошову компенсацію вартості позивачеві її частки, то слід вважати правильним висновок суду першої інстанції про необхідність відмови в задоволенні заявлених позовних вимог.

Враховуючи наведене, а також ту обставину, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів не знаходить підстав для скасування рішення суду першої інстанції, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 303; 308; 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ

Головуючий суддя: (підпис) Ю.В. Дряниця

Судді: (підпис) П.М. Карнаух

(підпис) О.В. Чумак

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області Ю.В. Дряниця