"01" березня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючої судді Арапіної Н.Є.,
з секретарем Бурячек О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3 за участю третіх осіб Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Сектору у справах громадянства і реєстрації фізичних осіб Дніпровського РУ ГУ МВС України у м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,
позивач звернулася до суду із позовом до відповідачів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивував тим, що є власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, відповідачі зареєстровані за зазначеною адресою. ОСОБА_2 зареєстрував у спірній квартирі неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідачі ніколи не проживала у спірній квартирі та не брали участі у витратах, пов'язаних з утриманням квартири та з оплатою комунальних послуг, за відсутності позивача відповідач ОСОБА_2 здавав спірну квартиру в оренду. У зв'язку з наведеним позивач просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1., зобов»язання Дніпровський РУ ГУ МВС України у м. Києві зняти з реєстрації та стягнення витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги.
Позивач в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представництво інтересів здійснювала ОСОБА_4
Представник позивача в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує.
Відповідачі в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили.
Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язанні повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.
Представник третьої особи Сектору у справах громадянства і реєстрації фізичних осіб Дніпровського РУ ГУ МВС України у м. Києві в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомив.
За згодою позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.
Дослідив матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини.
Згідно договору дарування квартири від 25 грудня 2006 року ОСОБА_5 передав безоплатно у власність ОСОБА_1 квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1(а.с. 8).
Згідно актів ЖБК «Будівельник-72» відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, однак у спірній квартирі не проживає. Протягом останнього року у спірній квартирі проживали квартиранти. Відповідача ОСОБА_3 сусіди взагалі ніколи не бачили (а.с. 16,68).
Згідно довідки ЖБК «Будівельник-72» № 292 від 04 листопада 2015 року за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані позивач та відповідачі (а.с. 18, 69).
Згідно довідки ЖБК «Будівельник-72» № 291 від 04 листопада 2015 року за адресою: АДРЕСА_1, протягом останнього року проживав квартирант на ім'я ОСОБА_6 (а.с. 70).
Дослідивши добуті докази суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право.
Статтею 317 ЦК України визначений зміст права власності - право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом встановлено, що позивач є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Відповідачі зареєстровані у сірній квартирі, як члени сім"ї. Протягом останнього року відповідачі без поважних причин не проживають за місцем реєстрації, що підтверджується актом ЖБК «Будівельник-72».
Отже, позовні вимоги щодо визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратили право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню повністю: визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1.
Позовні вимоги про зобов»язання Дніпровський РУ ГУ МВС України у м. Києві зняти з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню, виходячи з такого.
Так, згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.
Згідно зі ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання
Статтею 7 цього ж Закону встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семі днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобов'язувати реєстраційні органи вчинити ці дії не має потреби.
Тому у задоволенні вимог про зобов»язання Дніпровський РУ ГУ МВС України у м. Києві зняти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з реєстраційного обліку за адресою АДРЕСА_1, слід відмовити.
Позивачем також заявлені вимоги про стягнення витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги.у розмірі 6000,00 грн.
Згідно з вимогами ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.
Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється частиною 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20 грудня 2011 року № 4191-VI, згідно з якою розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
На підставі Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" передбачено наступний розмір мінімальної заробітної плати: з 01 січня 2015 року - 1218 грн. 00 коп.
Суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення витрат у зв'язку з оплатою правової допомоги підлягають задоволенню частково, виходячи з такого.
На підтвердження цих обставин суду надано договір про надання правової допомоги, квитанцію про оплату гонорару, розрахунок обсягу виконаних робіт поза судовим засіданням,а саме, складання позовної заяви, надання консультацій протягом 12 годин (а.с.24,25-26,28).
При визначенні розміру витрат з оплати правової допомоги суд приймає до уваги також додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомого, відповідно до якої встановлено вартість послуг, а саме: іформаційно-консультаційні послуги щодо спору, що виник у зв'язку з неправомірними діями уповноваженої особи ФГВФО та ФГВФО вартістю 500,00 грн., підготовка адвокатського запиту до ЖБК «Будівелькик-72»; підготовка запиту до Дніпровського ГУ МВС України в м. Києві вартістю 500,00 грн.; підготовка позовної заяви вартістю 3500,00 грн.; представництво інтересів в Службі у справах дітей Дніпровського району для витребування доказів по справі вартістю 100 грн.; представництво інтересів в суді вартістю 500,00 грн. та розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2015 року - 1218 грн. 00 коп., загальна сума вартості послуг за 12 год. становить 6000,00 грн. (а.с. 27).
З урахування наведеного, з 01 січня 2015 року 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи складає 487 грн. 20 коп., за участь поза судовими засіданнями протягом 12 годин 00 хвилин оплата правової допомоги складає (487 грн. 20 коп. х 12 год. = 5 846,40 грн. )
Нормами ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Враховуючи складність справи, розмір позовних вимог та розмір задоволених вимог, керуючись встановленими законом принципами виваженості та розумності, суд вважає можливим зменшити розмір відшкодування витрат з оплати правової допомоги та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати з оплати правової допомоги в сумі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. В іншій частині вимог слід відмовити.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
При поданні позовної заяви про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням позивачем сплачено судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. відповідно до положень ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір".
Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір немайнового характеру в сумі 487 грн. 20 коп., оскільки відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є неповнолітньою особо, відсутні будь-які відомості про наявність у неї грошових коштів.
Керуючись Законом України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", ст.ст.16,29,317, ч.2 ст. 405 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 79, 80, 88, 169, 197, 209, 212, 213, 214, 215, 223-226 ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3 за участю третіх осіб Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Сектору у справах громадянства і реєстрації фізичних осіб Дніпровського РУ ГУ МВС України у м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н. Є. Арапіна