Провадження №: 2/752/1561/16
22.03.2016 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.
за участі секретаря судового засідання Лебедєва В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Голосіївський районний відділ Державної міграційної служби України в м. Києві про позбавлення права користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання,
13.11.2015 року ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа Голосіївський районний відділ Державної міграційної служби України в м. Києві про позбавлення права користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що у його власності перебуває квартира АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 02.04.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 02.04.2010 року за реєстровим № 1059, 1060. 29.08.2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір оренди квартири квартира АДРЕСА_1 на термін - 12 місяців та 06.10.2011 року у зазначеній квартирі було зареєстровано ОСОБА_3 як фізичну особу. Відповідач за вищевказаною адресою не проживає більше трьох років, крім того покинув територію України. Враховуючи той факт, що відповідач добровільно знятися з реєстрації не бажає, комунальні платежі не сплачує, в квартирі відсутні його особисті речі, просив визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти останнього з реєстраційного обліку.
У судове засідання позивач не з»явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, повідомивши суд, що заявлений позов підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Одночасно подав заяву про зміну підстав позову, а саме просив задовольнити його позов на підставі ст. 405 ЦК України, оскільки квартира перебуває у його приватній власності.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з»явився, направлений судовий виклик за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку його місця проживання, повернуто до суду з відміткою відділу зв»язку про закінчення терміну зберігання, що за правилами п. 5 ст. 74 ЦПК України є підставою для висновку суду про належне повідомлення сторони.
З огляду на викладене, врахувавши думку позивача, суд ухвалив, розглянути справу за відсутності сторін, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних.
Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заявлених до ОСОБА_3 позовних вимог з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_2 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 02.04.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 02.04.2010 року за реєстровим № 1059, 1060 (а.с. 6-7, 8).
29.08.2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір оренди квартири квартира АДРЕСА_1 на терміном на 12 місяців (а.с. 13-15).
За даними довідки форми № 3 на квартиру АДРЕСА_1 виданої ОСББ «МІЙ ДІМ-22» 05.08.2015 року за № 26, у квартирі зареєстровано місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 06.10.2011 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 17.03.2011 року, власником особового рахунку є ОСОБА_2, однак за вказаною адресою не зареєстрований (а.с. 12).
Крім того, зазначена вище довідка містить дані про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 як фізичні особи.
За правилами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.
Звертаючись в суд з позовом, позивач стверджує, що відповідач проживав та був зареєстрованим у житловому приміщенні, що є його приватною власністю на підставі договору оренди, строк дії якого сплинув 29.08.2012 року. Не проживає та не з»являвся у спірній квартирі відповідач ОСОБА_3 понад три роки, крім того, взагалі покинув територію України, однак не знявся з реєстраційного обліку, а тому у такий спосіб чинить йому перешкоди щодо використання на власний розсуд належного йому майна, яким є спірна квартира.
Наразі, приймаючи до уваги, що відповідач не є членом сім»ї позивача та був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 як фізична особа на підставі договору оренди, строк дії якого сплинув 29.08.2012 року, більше трьох років у квартирі не проживає та покинув територію України, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог ОСОБА_2 щодо визнання відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1, оскільки факт реєстрації його місця проживання створює перешкоди для використання власником зазначеного приміщення на власний розсуд, чим порушуються його права та інтереси.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316, 317, 319, 321, 325 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 213, 224 ЦПК України, суд -
позовні вимоги ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Голосіївський районний відділ Державної міграційної служби України в м. Києві про позбавлення права користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання, задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1.
Рішення може бути оскаржено позивачами до Апеляційного суду м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, наведеному вище. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя К.Г. Плахотнюк