Справа № 161/5242/15-ц
Провадження № 2/161/48/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді Гриня О. М.,

за участю секретаря судового засідання Пилипюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про захист прав споживачів, встановлення нікчемності п. 2.7.1 кредитного договору, визнання незаконним підвищення відсоткової ставки та зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про захист прав споживачів, встановлення нікчемності п. 2.7.1 кредитного договору, визнання незаконним підвищення відсоткової ставки та зобовязання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09 червня 2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ним, ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 078С21 відповідно до умов якого банк зобовязати надати позичальнику у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання коштів в сумі 180 000,00 грн. зі сплатою 18,3 % річних та кінцевим терміном заборгованості до 08.06.2021 року.

У відповідності до п. 2.7 кредитного договору, враховуючи, що базова процентна ставка кредитування є змінною, розмір процентної ставки за кредитом переглядається кредитором щорічно 01 червня.

Згідно п.п. 3.3.12 кредитного договору, позичальник зобовязаний своєчасно укладати додаткову угоду щодо зміни розміру процентної ставки, відповідно до п. 2.7.

В той же час, в пункті 2.7.1 кредитного договору вказано, що новий розмір процентної ставки за кредитом встановлюватиметься кредитором щороку, починаючи з першого числа кожного наступного річного періоду, визначеного п. 2.7 цього договору, без укладення відповідного договору про внесення змін до цього договору.

Таким чином, даний кредитний договір містить в собі два окремих двозначні положення щодо порядку встановлення нового розміру процентів річних за кредит визначеного в п. 2.7, які суперечать за своїм змістом одна одній.

Зазначає, що на момент укладення кредитного договору законодавчими актами було передбачено пряму заборону збільшення банком в односторонньому порядку розмір процентів та визначено нікчемність умови договору, що надає право банку або іншій фінансовій установі в односторонньому порядку змінювати розмір відсоткової ставки.

Враховуючи вищенаведене, просить суд встановити нікчемність з моменту укладення кредитного договору № 078С21 від 09.06.2011 року пункту 2.7.1 договору щодо встановлення кредитором нового розміру процентної ставки за кредитом щороку, починаючи з першого числа кожного наступного річного періоду, визначеного п. 2.7 цього договору, в частині вчинення таких дій без укладення відповідного договору про внесення змін до кредитного договору, визнати незаконним збільшення ПАТ «Укрсоцбанк» з 01 червня 2012 року початкової ставки в розмірі 18,3 % річних за кредитним договором № 078С21 від 09.06.2011 року з 01.06.2012 року до 22,50 % річних, з 01.06.2013 року до 24,20 % річних, з 01.06.2014 року до 26,33 % річних, зобовязувати ПАТ «Укрсоцбанк» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором № 078С21 від 09.06.2011 року за відсотковою ставкою 18,3 % річних, починаючи з 01.06.2012 року.

В ході судового розгляду представник позивача подав до суду уточнені позовні вимоги, відповідно до яких просив суд визнати недійсним підпункт 2.7.1 кредитного договору № 078С21 від 09.06.2011 року в частині тексту «… без укладення відповідного договору про внесення змін до кредитного договору».

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, уточнені позовні вимоги просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявилась подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та письмові заперечення проти позову.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

09 червня 2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 078С21 відповідно до умов якого банк зобовязати надати позичальнику у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання коштів в сумі 180 000,00 грн. зі сплатою 18,3 % річних та кінцевим терміном заборгованості до 08.06.2021 року.

У відповідності до п. 2.7 кредитного договору, враховуючи, що базова процентна ставка кредитування є змінною, розмір процентної ставки за кредитом переглядається кредитором щорічно 01 червня. При зміні розміру базової процентної ставки кредитування Національним банком України протягом поточного щорічного періоду, процентна ставка не змінюється.

Згідно п.п. 3.3.12 кредитного договору, позичальник зобовязаний своєчасно укладати додаткову угоду щодо зміни розміру процентної ставки, відповідно до п. 2.7.

В той же час, в пункті 2.7.1 кредитного договору вказано, що новий розмір процентної ставки за кредитом встановлюватиметься кредитором щороку, починаючи з першого числа кожного наступного річного періоду, визначеного п. 2.7 цього договору, без укладення відповідного договору про внесення змін до цього договору.

Крім того кредитним договором встановлено, що базова процентна ставка кредитування це процентна ставка, що визначається як сума середньої процентної ставки за депозитами, залученими на рахунки домашніх господарств у гривні на строк до 1 року, що оприлюднені Національним банком України. Середня процентна ставка визначається як середнє арифметичне значення вказаних показників (процентних ставок) за останні 12 (дванадцять) місяців щодо яких Національний банк України офіційно оприлюднив розмір процентних ставок станом на перше число місяця, в якому відбуватиметься зміна розміру процентної ставки за цим договором. Під офіційним оприлюдненням слід вважати публікацію відомостей щодо розміру ставок за депозитами, залученими на рахунки домашніх господарств у гривні на строк до 1 року, розміщену на сайтах Національного банку України в мережі Інтернет (http://www.bank.gov.ua/Statist/el_bul.htm п.4.1.2.11, колонка 9) або надруковану в офіційних виданнях Національним банком України, зокрема у «Бюлетні Національного банку України» або інших офіційних виданнях, визначених Національним банком України.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку,встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до п. 4, ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів - вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо, зокрема, порушується принцип рівності сторін договору, учасниками якого є споживач.

За цільовим призначенням надані кошти є споживчим кредитом в розумінні п. 1, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Виходячи з умов кредитного договору № 078С21 від 09.06.2011 року не визначена та не встановлена річна відсоткова ставка.

Пунктом 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» визначено, що обов'язковою умовою договору споживчого кредиту є річна відсоткова ставка за кредитом.

На підставі ч. 1 ст. 1056 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати визначаються в договорі і умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Згідно ч. 2 ст.1056-1 ЦК України встановлений договором розмір процентів, не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку.

Так, судом встановлено, що відповідач ПАТ «Укрсоцбанк» в односторонньому порядку змінив відсоткову ставку за договором з 01.06.2012 року до 22,50 % річних, з 01.06.2013 року до 24,20 % річних, з 01.06.2014 року до 26,33 % річних.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони фінансовим установам в односторонньому порядку збільшувати розмір процентів та інших платежів, передбачених кредитним договором» було внесено зміни до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», відповідно до якої фінансовим установам забороняється в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки або інших платежів, передбачених кредитним договором або графіком погашення боргу, за винятком випадків, встановлених законом. Положення цьогоЗакону застосовуються до усіх кредитних договорів, які були укладені або продовжують діяти після набрання чинності цим Законом. В прикінцевих положеннях названого Закону чітко зазначено, що дія даного закону не розповсюджується на кредитні договори, укладені до набрання чинності вказаним законом. Отже, «плаваюча» ставка не може застосовуватися до Договору, оскільки його було укладено до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» від 22.09.2011 р. №795-УІ, який передбачає можливість застосування плаваючої ставки.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2, 3.3, 3.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління НБУ №168 від 10.05.2007 року, яка зареєстрована Мінюстом України за № 541/13808 від 25.05.2007 року, банкам забороняється змінювати відсоткову ставку за кредитом у звязку з волевиявленням однієї із сторін, зокрема у звязку зі зміною кредитної політики банку, крім того, у письмовому повідомленні банка споживачу кредитних коштів про намір внести до кредитного договору зміни відносно збільшення або зменшення відсоткової ставки за кредитом, банк зобовязаний не тільки зазначити, запропонувати ним нову відсоткову ставку за кредитом, але й надати її повний розрахунок та вказати причини, які спонукали банк прийняти рішення про внесення змін до кредитного договору відносно збільшення чи зменшення відсотків за кредитом, надати споживачу новий графік погашення заборгованості за кредитом, а перед датою надання кредиту банки зобовязані довести до споживача кредитних коштів, які обрали плаваючу відсоткову ставку за кредитом граничні розміри її підвищення.

В листі НБУ № 40-117/2093-6134 від 16.06.2007 року «Про окремі питання практичного застосування правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» вказано, що несправедливим є встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця.

Таким чином, розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами повинен визначатися в кредитному договорі у вигляді річної відсоткової ставки та не може змінюватись в односторонньому порядку.

Всупереч вищевказаним актам цивільного законодавства України кредитним договором № 078С21 від 09 червня 2011 року, передбачений інший порядок визначення розміру відсотків.

Так, ПАТ «Уксоцбанк» перед підписанням кредитного договору не ознайомлював ОСОБА_2 з граничним розміром плаваючої відсоткової ставки і не вказав її граничний розмір у договорі.

З умов кредитного договору випливає, що базова процентна ставка кредитування це процентна ставка, що визначається як сума середньої процентної ставки за депозитами, залученими на рахунки домашніх господарств у гривні на строк до 1 року, що оприлюднені Національним банком України. Середня процентна ставка визначається як середнє арифметичне значення вказаних показників (процентних ставок) за останні 12 (дванадцять) місяців щодо яких Національний банк України офіційно оприлюднив розмір процентних ставок станом на перше число місяця, в якому відбуватиметься зміна розміру процентної ставки за цим договором.. Отже, в разі нерозміщення такого депозиту в Банку на строк 366 днів, то не встановлюється і базова процентна ставка. Не зрозуміло, яким чином взагалі розраховується базова процентна ставка, оскільки даної інформації а ні в кредитному договорі не зазначено, а ні на сайті Банку. Відповідач не надав жодних документів на підтвердження правомірності встановленої базової процентної ставки та порядок і методику її розрахунки. Отже суд приходить до висновку,що відповідач на протязі дії кредитного договору в односторонньому порядку безпідставно змінював проценту ставку.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до умов договору під офіційним оприлюдненням слід вважати публікацію відомостей щодо розміру ставок за депозитами, залученими на рахунки домашніх господарств у гривні на строк до 1 року, розміщену на сайтах Національного банку України в мережі Інтернет (http://www.bank.gov.ua/Statist/el_bul.htm п.4.1.2.11, колонка 9) або надруковану в офіційних виданнях Національним банком України, зокрема у «Бюлетні Національного банку України» або інших офіційних виданнях, визначених Національним банком України

В той же час відповідно до запиту позивача від 12.07.2015 року Національний банк України надав статистичну інформацію щодо процентних ставок за новими депозитами домашніх господарств, зазначена статистична інформація публікується на сторінці «Статистика. Бюлетень (електронне видання)» Офіційного інтернет-представництва Національного банку України за адресою http://www.bank.gov.ua/control/uk/publish/category?cat_id=57897 відповідно до графіку поширення статистичних даних, що крім того підтверджено поясненнями спеціаліста ОСОБА_3 в судовому засіданні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з п. 6 ч. 1ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»договір про надання фінансових послуг (яким відповідно дост. 4 цього Законує договір про надання споживчого кредиту) повинен містити розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків.

За положеннями ч. 5 ст.11, ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Законупро несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Оскільки, у спірному договорі плата за обслуговування кредиту визначена за формулою зі змінними величинами, то такі умови суперечать як положенням ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», так і затвердженому сторонами графіку платежів.

Згідно ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.З огляду на вищевказане, вимоги позивача, щодо визнати недійсним підпункту 2.7.1 кредитного договору № 078С21 від 09.06.2011 року в частині тексту «… без укладення відповідного договору про внесення змін до кредитного договору», підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України.

Пунктом 7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674-VI та ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживачі за позовами, що повязані з порушенням їхніх прав звільняються від сплати судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи позивач є споживачем банківських послуг, отже, від сплати судового збору звільняється, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

Крім того, відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, ч. 3 ст. 209, ст. 212-215, 218 ЦПК України, на підставі ст. 625, 626, 629, 1056, 1066, 1074 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про банки і банківську діяльність» суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним підпункт 2.7.1 кредитного договору № 078С21 від 09.06.2011 року в частині тексту «… без укладення відповідного договору про внесення змін до кредитного договору».

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в дохід держави 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Гринь О.М.