Справа № 182/8829/15-ц
Провадження № 2/0182/67/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04.03.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Тихомирова І.В.

секретаря - Рахуба О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Нікополя в особі Нікопольської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Територіальної громади міста Нікополя в особі Нікопольської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Свої вимоги мотивує тим, що 14 грудня 2003 року помер його дядько ОСОБА_2.

Після його смерті відкрилася спадщина на ? частину квартири АДРЕСА_1, яка в подальшому була перейменована на вул. Героїв Чорнобиля в м. Нікополі Дніпропетровської області.

За життя ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений 04 жовтня 1994 року завідувачем Другої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, яким належну йому ? частину квартири, що заходиться в АДРЕСА_2 заповів позивачу.

Однак про існування даного заповіту йому стало відомо лише у 2015 році у звязку з прийняттям спадщини на ? частину квартири АДРЕСА_3, після смерті дружини дядька ОСОБА_4.

У жовтні 2015 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак листом № 226/01-16 від 28 жовтня 2015 року нотаріус повідомив йому про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 оскільки він пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини. Тому йому було запропоновано звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом.

Так, ОСОБА_1 вважає, що пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки не знав про наявність заповіту ОСОБА_2 на його імя від 04 жовтня 1994 року, у звязку з чим, не міг реалізувати своє право на прийняття спадщини вчасно.

Враховуючи наведені обставини, ОСОБА_1 просив суд просив суд визначити йому додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті дядька ОСОБА_2

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник Територіальної громади міста Нікополя в особі Нікопольської міської ради в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

При цьому, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 доводиться племінником ОСОБА_2, який помер 14 грудня 2003 року (а.с.4).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина ? частину квартири АДРЕСА_1, яка в подальшому була перейменована на вул. Героїв Чорнобиля в м. Нікополі Дніпропетровської області.

За життя ОСОБА_2 розпорядився спадковим майном та склав заповіт, посвідчений 04 жовтня 1994 року завідувачем Другої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, яким належну йому ? частину квартири, що заходиться в АДРЕСА_2 заповів позивачу ОСОБА_1 (а.с.5).

Спадкоємців, які мають право на обовязкову частку в спадщині після смерті ОСОБА_2, немає.

Однак про наявність даного заповіту позивачу стало відомо лише у 2015 році у звязку з прийняттям ним спадщини на ? частину квартири АДРЕСА_3, після смерті дружини дядька ОСОБА_4.

У жовтні 2015 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини за заповітом.

Листом № 226/01-16 від 28 жовтня 2015 року нотаріус повідомив йому про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 оскільки він пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини. Тому позивачу було запропоновано звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом (а.с.7).

Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 „Про судову практику у справах про спадкування розяснив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно керуватися тим, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При вирішенні питання щодо поважності пропуску позивачем строку, передбаченому ст. 1270 ЦК України, суд приймає до уваги ті обставини, що позивач не мав змоги звернутися із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 через його необізнаність про наявність заповіту.

Отже, суд вважає, що дані обставини, повязані з обєктивними та істотними труднощами для спадкоємця ОСОБА_1 для подання такої заяви, тому суд визнає поважними причини пропуску ним строку для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 та вважає доцільним надати йому додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлого 14 грудня 2003 року, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

Керуючись ст.ст. 10,11,14,15,57,60,212,213-215,218,256-259 ЦПК України, 1269,1270,1272 ч. 3 ЦК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк 2 (два) місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлого 14 грудня 2003 року в місті Нікополі Дніпропетровської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_6