Провадження № 2/161/282/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повторне заочне)

23 лютого 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

при секретарі Козак О.А.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення коштів за договором позики.

Свій позов мотивує тим, що 15 травня 2010 року вона надала в борг ОСОБА_3 кошти в сумі 8750 доларів США, які він зобовязувався повернути до 30 листопада 2010 року, про що написав відповідні розписки.

Вказує, що на даний час кошти не повернуті, на неодноразові звернення з цього приводу відповідач не реагує.

А тому, просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором позики в розмірі 8750 доларів США, що було еквівалентно 69912,50 грн. боргу, 16653,05 грн. відсотків за договором позики, 3271,90 грн. інфляційних нарахувань за період прострочки та 5522,13 грн. трьох відсотків річних від простроченої суми за час прострочення, а також понесені судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги уточнив та просив стягнути з відповідача на користь позивача кошти в сумі 8750 доларів США у гривневому еквіваленті на день постановлення рішення. В решті позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений судом належним чином. А тому, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача за наявними доказами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Судом встановлено, що 15.05.2010 року ОСОБА_3 отримав в борг від ОСОБА_2 8750 доларів США з умовою їх повернення до 30.11.2010 року, про що написав відповідні розписки (а.с. ).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

В судовому засіданні встановлено, що до дня звернення позивача в суд відповідач не повернув позивачу борг, чим порушив вимоги ст. 1049 Цивільного кодексу України та зобовязання по вищевказаному договору.

Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позов в частині стягнення боргу за договором позики підставний та підлягає до задоволення, з відповідача слід стягнути в користь позивача встановлену в судовому засіданні суму заборгованості в розмірі 8750 доларів США, що еквівалентно 236376,94 грн. по курсу НБУ на день постановлення рішення суду, а також відсотки на рівні облікової ставки НБУ, що становитиме 16653,05 грн. від простроченої суми, а також 3% річних за невиконання зобовязань в розмірі 5522,13 грн.

Щодо стягнення інфляційних нарахувань, то в цій частині позову слід відмовити, оскільки кошти позивачем були отримані в іноземній валюті та стягуються в національній валюті по курсу НБУ на час постановлення рішення і вимогами чинного законодавства не передбачено їх стягнення в такому випадку.

Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 853,59 грн. сплаченого судового збору та в дохід держави 100,00 грн. недоплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 59, 60, 79, 84, 88, 209, 213-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 526, 625, 1046-1050 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 кошти за договором позики в сумі 258552 (двісті пятдесят вісім тисяч пятсот пятдесят дві) грн. 12 коп. та 853 (вісімсот пятдесят три) грн. 59 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 100 (сто) грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М.Кихтюк