Провадження №2/748/600/16
Єдиний унікальний № 748/1534/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді Майбороди С.М.,

при секретарі - Оніщенко Ю.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Помаз А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Чернігівський військовий лісгосп» про визнання дій неправомірними, зобов»язання вчинити певні дії, стягнення різниці в заробітній платі та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

19 липня 2016 року позивач звернулась з позовом до суду, в якому просила зобов»язати відповідача поновити їй кваліфікаційну 1-шу категорію інженера з лісових культур, стягнути різницю в заробітній платі за час незаконного зняття категорії в сумі 16886 грн та завдану моральну шкоду в сумі 10 000 грн, а всього на загальну суму 26 886 грн. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що їй 02 червня 2015 року наказом директора військового лісгоспу незаконно було скасовано 1 та 2 категорії інженера з лісових культуру у зв»язку з відсутністю вищої освіти, оскільки вона має значний досвід роботи та стажу, а категорії їй було присвоєно за рішенням атестаційної комісії. Моральну шкоду обгрунтовувала тим, що внаслідок незаконного зняття категорії вона отримала душевні, психічні та фізичні страждання, погіршення стану здоров»я, була принижена її честь та гідність, а також ділова репутація.

В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково надала клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, оскільки керівник підприємства обіцяв після проведення перевірки КРУ МО України поновлення категорії, вона особисто зверталась до інших органів за роз»ясненням, вирішила вступити до учбового закладу для отримання вищої освіти, вказувала на завантаженість в роботі, побоювання керівництва. Пояснила, що в подальшому керівник сам їй сказав звертатись до суду. Додатково просила визнати дії відповідача щодо скасування їй категорії неправомірними.

Представник відповідача позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, пояснивши, що керівник підприємства вимушений був винести такий наказ, оскільки до нього була б застосована дисциплінарна відповідальність. Позивач була ознайомлена з наказом і погодилась отримати вищу освіту, у зв»язку з чим підприємство та учбовий заклад уклали договір про навчання. Вказував, що директор підприємства відразу роз»яснював позивачу, що він не може скасувати винесений наказ та пропонував звертатись до суду, відповідач знала про винесений наказ та про порушене її право, а тому просив застосувати строк позовної давності та відмовити в позові.

Вислухавши сторін, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступне.

У відповідності до наданої копії трудової книжки ОСОБА_1 працює в Чернігівському військовому лісгоспі на посаді інженера з лісових культур з 03 лютого 2006 року, яка була введена у відповідності до штатного розпису та цього ж числа їй було присвоєно 2 категорію інженера з лісових культур. ( а.с.6-10)

В подальшому за результатами атестації, на підставі рішення атестаційної комісії ОСОБА_1 02 березня 2015 року було присвоєно 1 категорію інженера з лісових культур. ( а.с.9, 13-14)

Наказом № 125-к від 02 червня 2015 року, керуючись довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників. Випуск 3 від 29.07.2003 « Лісове господарство і пов»язані з ним послуги», кваліфікаційних вимог про присвоєння категорій інженеру з лісових культур, скасовано 1 та 2 категорію інженеру з лісових культур ОСОБА_1 у зв»язку з відсутністю вищої освіти відповідного напрямку підготовки. ( а.с.16, 42)

Аналізуючи винесений наказ суд зважає на наступне.

У відповідності до ст.103 КЗпП України про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніше як за два місяці до їх запровадження або зміни.

З наданого витягу зі штатного розпису державного підприємства «Чернігівський військовий лісгосп» на 2015 рік встановлено, що посадовий оклад інженера з лісових культур менше посадового окладу інженера з лісових культур 1 категорії, а отже при винесенні наказу про скасування категорії ОСОБА_1 умови оплати її праці змінились в бік погіршення.

Таким чином, перед прийняттям рішення про скасування ОСОБА_1 1 категорії інженера з лісових культур ДП «Чернігівський військовий лісгосп» мав попередити останню за два місяці про зміну умов оплати праці в бік погіршення, що зроблено не було.

У зв»язку з чим наказ № 125-К від 02 червня 2015 року винесений з порушенням вимог закону.

Згідно ст. 233 КЗпП України працівник може звернутись з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня коли він дізнався або повинен був дізнатись про порушення свого права.

Згідно роз»яснень п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановлені статтею 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов»язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк.

Якщо тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав.

ОСОБА_1 про порушення свого права, а саме щодо скасування їй категорій дізналась з моменту винесення наказу 02 червня 2015 року, з яким ознайомлена під розписку, але в тримісячний строк, передбачений ст.233 КЗпП України із вимогами до суду без поважних причини не звернулась, і позов було пред»явлено тільки 19 липня 2016 року, тобто через 1 рік та 1 місяць.

Суд не знаходить підстав для поновлення пропущеного тримісячного строку звернення до суду, виходячи з наступного.

Те, що позивач знала про порушення свого права ще в червні 2015 року свідчать відповіді ДП «Український державний проектно-вишукувальний інститут лісового господарства» від 09 липня 2015 року та Міністерства соціальної політики від 06 серпня 2015 року, до яких зверталась ОСОБА_1 з приводу зняття з неї 1 категорії інженера з лісових культур. ( а.с.17-19)

При цьому ці відповіді ОСОБА_1 отримала в межах тримісячного строку звернення до суду та мала всі можливості звернутись з позовом до суду, враховуючи, що скасування їй категорії було проведено незаконно. При цьому в листі ДП «Укрдіпроліс» від 09 липня 2015 року рекомендували їй звернення до суду.

Крім того, ОСОБА_1 в липні отримала меншу заробітну плату, а отже була обізнана про порушення свого права, однак звернулась до суду через рік, надавши довільний розрахунок різниці в заробітній платі за вказаний період.

До позовної заяви ОСОБА_1 надала витяг з медичної картки амбулаторного хворого з 17 серпня по 23 серпня 2015 року, з 08 грудня по 11 грудня 2015 року, що не виправдовують тривале не звернення до суду з позовом та пред»явлення позову тільки 19 липня 2016 року.

В судовому засіданні не встановлено, що керівник підприємства обіцяв позивачу майже рік повернути скасовану категорію та неодноразові звернення останньої до керівника підприємства не підтверджені належними та допустимими доказами.

Посилання щодо обмеження позивача як працівника в правах та роз»ясненнях щодо її правильних дій по врегулювання спору судом не приймаються до уваги, оскільки як вбачається з листування позивача з ДП «Український державний проектно-вишукувальний інститут лісового господарства» та Міністерства соціальної політики остання добре обізнана в питаннях звернення до органів за захистом її порушених прав та вже в липні та в серпні вона отримала відповіді і мала реальну можливість звернутись до суду за захистом свого порушеного права, а отже цей витрачений час був незначним та в межах тримісячного строку звернення до суду.

Вступ до Житомирського агроекологічного університету є правом позивача на отримання освіти та не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду з позовом.

Завантаження на роботі, напружена ситуація в колективі, перешкоджання керівництва та побоювання за сина, який працює на підприємстві не є поважними причини пропуску строку звернення до суду майже через рік.

Положення ст.5-1 КЗпП України не може бути враховано в даному випадку, оскільки стосується лише підстав необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення.

При цьому судом враховується, що звернення позивача до суду відбулось через значний проміжок часу та пропущений строк звернення до суду є занадто великим та не може бути поновлений, враховуючи наведені доводи позивача.

За таких підстав суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог щодо визнання дій неправомірними, зобов»язання поновити кваліфікаційну категорію та виплати різницю в заробітній платі і як наслідок стягнення моральної шкоди у зв»язку з пропущенням без поважних причин тримісячного строку звернення до суду з позовом.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання дій неправомірними та зобов»язання вчинити дії щодо відновлення їй першої кваліфікаційної категорії, що не пов»язано з вимогами про поновлення на роботі. При зверненні до суду ОСОБА_1 сплатила судовий збір на подачу позову про стягнення моральної шкоди в сумі 551 грн 20 коп..

У відповідності до п.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, при зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 не сплачено судовий збір за позовну вимогу немайнового характеру, а саме щодо визнання дій неправомірними та зобов»язання вчинити дії, що складає 551 грн 20 коп.

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, що з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, який мав бути сплачений нею під час звернення до суду з позовом, в сумі 551 грн 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213-215, 367 ЦПК України, ст.ст. 103, 232-234 КЗпП України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства «Чернігівський військовий лісгосп» про визнання дій неправомірними, зобов»язання вчинити певні дії, стягнення різниці в заробітній платі та моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 551 грн 20 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя С.М.Майборода