УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки за несплату аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 травня 2015 року, рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 20 серпня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача відповідно до рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 жовтня 2011 року на користь ОСОБА_5 на утримання доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з розміру 1/4 частини всіх видів заробітку до 200 грн щомісячно в твердій грошовій сумі.

Позов мотивовано тим, що відповідно до рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 жовтня 2011 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку починаючи з 10 червня 2011 року і до повноліття доньки ІНФОРМАЦІЯ_2. На сьогоднішній день матеріальний та сімейний стан позивача змінився, він має іншу сім'ю. Оскільки, син та дружина знаходяться на утриманні ОСОБА_4 та останній не має постійної роботи та сталого заробітку, звернувся з вищевказаним позовом до суду.

У лютому 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь неустойку від суми несплачених аліментів за весь період в розмірі 94498,77 грн.

Обґрунтовувала тим, що на виконання рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 жовтня 2011 року з ОСОБА_4 на її користь стягуються аліменти на утримання доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Внаслідок ухилення ОСОБА_4 від виконання обов'язків щодо повної участі в утриманні спільної дитини, здійснення оплат аліментів не в повному обсязі, виникла заборгованість на утримання спільної дитини.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 травня 2015 року первісний позов задоволено частково. Зменшено розмір аліментів, які стягнуто з ОСОБА_4 рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 жовтня 2011 року, змінено їх стягнення з 1/4 частини на стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 на утримання доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття дитиною, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. В задоволенні іншої частини первісних позовних вимог відмовлено. Відкликано з відділу державної виконавчої служби Петрівського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Кіровоградській області виконавчий лист № 2-3618/11 від 13 жовтня 2011 року, виданий Кіровським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 Зустрічний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 1500 грн. В задоволенні іншої частини зустрічних позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 20 серпня 2015 року рішення районного суду змінено в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 неустойки (пені) за прострочення аліментів, збільшено її розмір до 2942,13 грн. В частині вирішення питання стягнення судового збору рішення суду залишено без змін.

ОСОБА_5, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити зустрічні позовні вимоги у повному обсязі.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідност. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для його скасування, при цьому змінив його в частині стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно розрахунків заборгованості зі сплати аліментів, починаючи з жовтня 2011 року по грудень 2014 року, ОСОБА_4 не у повному обсязі сплачував аліменти на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, заборгувавши 11449,45 грн. Відповідно до уточненого розрахунку, складеного державним виконавцем Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ Калініною А.О., за період з червня 2011 року по березень 2014 року у ОСОБА_4 наявна заборгованість по аліментах у розмірі 8 740,75 грн. З даного розрахунку вбачається, що боргу по аліментах за жовтень та листопад 2011 року у ОСОБА_4 перед ОСОБА_5 немає. Крім того, відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_4 по аліментах, складеного державним виконавцем ВДВС Петрівського РУЮ Петриченко С.В. за період з березня 2014 року по грудень 2014 року, згідно якого вона складає 607,04 грн. По даному розрахунку заборгованість по сплаті аліментів за березень, листопад і грудень 2014 року відсутня, оскільки боржник погасив її.

Апеляційний суд вирішуючи питання щодо стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, враховуючи що розмір заборгованості ОСОБА_4 по аліментах в заявлений період з 10 листопада 2011 року по 10 січня 2015 року складає 8636,72 грн та те, що відомості про прострочення сплати аліментів за період з 01 січня 2015 року по 10 січня 2015 року в матеріалах справи відсутні, дійшов правомірного висновку про наявність підстав для стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення починаючи з 01 грудня 2011 року по 31 жовтня 2014 року, за виключенням березня 2014 року.

Задовольняючи частково зустрічній позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що неустойка (пеня) за один місяць рахується з заборгованості за аліментами за місяць помноженої на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць), тому суд, виходячи з розміру заборгованості по аліментам за період з 01 грудня 2011 року по 31 жовтня 2014 року, провів вірний розрахунок неустойки (пені), який підлягаєстягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 за прострочення аліментів.

Висновки суду в цій частині узгоджуються із правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2 015 року № 6 - 94цс15, і яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних рішень.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 травня 2015 року, у незмінній частині та рішення апеляційного суду Львівської області від 20 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
В.М. Колодійчук І.М. Фаловська