АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.,

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 лютого 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Служба у справах дітей Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації про виселення без надання іншого житлового приміщення,-

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року позивач звернувся із зазначеним позовом, уточнивши який зазначив, що 13 серпня 2008 року між АКБ «Форум» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0413/08/01-Nv за яким остання отримала кредит у розмірі 106 000 доларів США строком до 13 серпня 2033 року зі сплатою 13 % річних для придбання двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1.

З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань 13 серпня 2008 року сторонами був укладений і нотаріально посвідчений договір іпотеки цієї двокімнатної квартири загальною площею 45.70 кв.м., жилою площею 31.30 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 28 вересня 2010 року, зміненим рішенням Апеляційного суду міста Києва від 21 березня 2012 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ «БАНК ФОРУМ» стягнуто суму боргу за кредитним договором в розмірі 1 173 224.63 грн. У рахунок стягнення вищевказаної заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки, предметом якого є квартира за адресою: АДРЕСА_1, шляхом її реалізації з прилюдних торгів.

Посилаючись на те, що після відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 зареєструвала в квартирі, що є предметом іпотеки свого чоловіка та трьох малолітніх дітей, 30 квітня 2014 року Банк направив письмові вимоги про звільнення спірної квартири. Станом на день звернення до суду з даним позовом кредит не погашений, житлове приміщення не звільнено.

Враховуючи викладене та посилаючись на положення ст. 109 ЖК України, ч.ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» позивач просив виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 з квартири АДРЕСА_1.(т.1 а.с. 1-5, 68-73)

Відповідачі проти позову заперечували. (т.1 а.с. 105-108)

Третя особа Служба у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації проти позову заперечувала. (т.1 а.с. 82)

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 12 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено. (т.1 а.с.133-135)

В апеляційній скарзі Банк посилався на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Обґрунтовуючи скаргу апелянт зазначив, що суд невірно надав оцінку доказам, дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову. (т.1 а.с.139-142)

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 підтримала скаргу і просила її задовольнити.

Інші особи до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені встановленим порядком, у т.ч. шляхом електронного повідомлення про що у справі є докази. Розгляд справи із грудня 2015 року неодноразово відкладався, у т.ч. за клопотанням ОСОБА_1, остання зверталась до апеляційного суду із повідомленням причин неявки. Повідомлення ОСОБА_1, з огляду на положення ч. 3 ст. 76 ЦПК України, свідчить і про сповіщення її чоловіка ОСОБА_2 та дітей, інтереси яких представляють їх батьки. Представник третьої особи просив розглядати справу за його відсутності. (т.1 а.с. 211-214, 218-222, 226-235, 239-247)

Вказане свідчить про те, що відповідачі були повідомлені про розгляд справи апеляційним судом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Зважаючи на вищевикладене та вимоги ч. 6 ст. 74, ч. 3 ст. 76, ст. 77, ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково враховуючи наступне.

Відмовивши в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що Банк не довів пред'явлення боржнику вимоги про виселення та дійшов висновку про відсутність підстав задоволення позову.

З таким висновком колегія суддів не погодилась, оскільки він є помилковим.

Частиною першою статті 40 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

Частина третя статті 109 цього Кодексу регулює порядок виселення громадян.

За змістом частини другої статті 40 Закону України "Про іпотеку" та частини третьої статті 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду.

Таким чином, частина друга статті 109 ЖК УРСР установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою цього жилого приміщення.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України "Про іпотеку" підлягають застосуванню як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК УРСР.

Отже, за змістом цих норм особам, яких виселяють із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла.

Виселення громадян з іпотечного майна, придбаного за рахунок кредитних коштів, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання (частина четверта статті 109 ЖК УРСР).

Відповідна правова позиція міститься і в постановах Верховного Суду України від 09 вересня 2015 року у справі № 6-455цс15, від 25 листопада 2015 року у справі № 6-1061цс15, та від 3 лютого 2016 року у справі № 6-1449цс15, яка з огляду на положення ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України.

Судом встановлено, 13 серпня 2008 року між АКБ «Форум» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0413/08/01-Nv за яким остання отримала кредит у розмірі 106 000 доларів США строком до 13 серпня 2033 року зі сплатою 13 % річних для придбання двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1. (т.1 а.с.6-9)

З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань 13 серпня 2008 року сторонами був укладений і нотаріально посвідчений договір іпотеки цієї двокімнатної квартири загальною площею 45.70 кв.м., жилою площею 31.30 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.(т.1 а.с. 10-13)

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 28 вересня 2010 року, зміненим рішенням Апеляційного суду міста Києва від 21 березня 2012 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ «БАНК ФОРУМ» стягнуто суму боргу за кредитним договором в розмірі 1 173 224.63 грн. У рахунок стягнення вищевказаної заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки, предметом якого є квартира за адресою: АДРЕСА_1, шляхом її реалізації з прилюдних торгів.(т.1 а.с. 14-18)

У вищевказаній квартирі, що є предметом іпотеки, окрім ОСОБА_1 з 04 березня 2010 року зареєстровані її чоловік - ОСОБА_2, та двоє малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, третій син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований 10 квітня 2014 року. (т.1 а.с. 19-20)

20 квітня 2014 року Банк спрямував на адресу відповідачів вимогу про виселення з квартири.(т.1 а.с. 21-32)

Станом на день звернення до суду з даним позовом кредит не погашений, житлове приміщення не звільнено.

Цих обставин сторони не заперечували і в суді апеляційної інстанції.

Заперечення представника служби у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації щодо наявності майнових прав неповнолітніх дітей на іпотечну квартиру колегія суддів відхилила як неспроможні, оскільки доказів таких обставин до суду не надано.

Судом встановлено, що договір іпотеки вищевказаної квартири був укладений 13 серпня 2008 року, а реєстрація в цій квартирі малолітніх дітей відбулась 04 березня 2010 року і 10 квітня 2014 року, тобто на час укладення іпотечного договору малолітні діти не мали права користування вказаною квартирою, а їх реєстрація за вищевказаною адресою відбулась без згоди Банку.

Тому факт реєстрації або проживання неповнолітніх дітей у вищевказаній квартирі на час розгляду справи судом не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог Банку.

За змістом положень частин 1 і 2 статті 40 Закону України «Про іпотеку», ч. 3 ст. 109 ЖК України, єдиною підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей, є звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення, а відтак й вимоги про виселення, в цьому випадку, є похідними від звернення стягнення на предмет іпотеки.

24 червня 2014 року державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у місті Києві винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві з підстав набрання законної сили Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року N 1304-VII за яким не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно - двокімнатна квартира загальною площею 45.70 кв.м., жилою площею 31.30 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, шляхом її реалізації з прилюдних торгів.(т.1 а.с. 109)

Згідно з пунктом 4 вищевказаного Закону, протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Доказів скасування вказаної постанови до суду не надано і цих обставин сторони не заперечували.

Оскільки вищевказаний Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є лише правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.

Відповідна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-9цс15, яка з огляду на положення ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги про виселення підлягають задоволенню.

При цьому, відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Служба у справах дітей Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації не позбавлені права заявляти про застосування вищезазначеного Закону від 03 червня 2014 року N 1304-VII на стадії виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки (квартиру) та виселення.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

На підставі ст. 88 ЦПК України, 243.60 грн. судового збору за розгляд справи районним судом та 267.96 грн.. за розгляд справи апеляційним судом підлягають стягненню із відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках на користь держави.

Керуючись ст.ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 лютого 2015 року - скасувати, ухвалити нове.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» задовольнити частково виселити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 та їх малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 з квартири АДРЕСА_1.

Стягнути на користь держави:

- з ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 - 121 (сто двадцять одна) грн. 80 коп. за розгляд справи районним судом та 133 (сто тридцять три) грн. 98 коп. за розгляд справи апеляційним судом;

- з ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 - 121 (сто двадцять одна) грн. 80 коп. за розгляд справи районним судом та 133 (сто тридцять три) грн. 98 коп. за розгляд справи апеляційним судом.

Рішення набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

О.Ф.Мазурик

Л.Д.Махлай

Справа № 22-ц/796/2118/2016

Унікальний номер 759/10248/14-ц

Головуючий у першій інстанції - Наборозняк М.І.

Доповідач Левенець Б.Б.