У Х В А Л А

18.03.2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Меркуловій Ю.П., у присутності: представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді заяву позивача про забезпечення позову, у цивільній справі № 308/14999/15-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою.

Одночасно до позовної заяви додано заяву про забезпечення позову в якій позивач просить накласти арешт на земельну ділянку, що належить відповідачу на праві приватної власності.

За ухвалою від 14.01.2016 року судом було залишено без руху зазначену заяву, оскільки позивачем у заяві не зазначено відомостей, потрібних для забезпечення позову, вартість майна на яке просять накласти арешт та посилання на те, що саме дане майно є предметом розгляду у даній справі, відсутнє посилання на обґрунтування необхідності такого заходу забезпечення стосовно майна фізичної особи; до заяви про забезпечення позову не додано документу, що підтверджує сплату судового збору.

На усунення недоліків суду вчасно було надано позивачем квитанцію про сплату судового збору від 01.02.2016 року № 41850611 на суму 275,60 грн., тому судом зазначену заяву було прийнято до розгляду та поставлено на вирішення у судовому засіданні 18.03.2016 року.

Судом було зясовано думку відповідача та його представника щодо зазначеного клопотання, які заперечили проти його задоволення, оскільки вважають що відсутні ризики невиконання судового рішення у подальшому.

Заслухавши сторін та їх представників, розглянувши подану позивачем заяву та матеріали справи суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як зазначено у п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що в обґрунтування позову суду не надано оригінал зазначеної розписки, на підставі якої заявлено стягнення боргу, це питання підлягає зясуванню під час удового розгляду.

Позивач не надано суду будь яких доказів, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Суть спору безпосередньо не стосується зазначеної земельної ділянки.

З урахуванням викладеного у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 210, 293 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовити.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Дергачова