У Х В А Л А

12 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М., Лященко Н.П.,Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 вересня 2014 року, ухвали апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя,

встановила:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року, позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково: в порядку поділу спільного майна подружжя визнано право власності за кожним із подружжя на:

- Ѕ частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 105,60 кв.м, житловою площею 57,60 кв.м;

- 15/100 частин від нежилих приміщень групи приміщень № 122, 128 (літ. «А») загальною площею 488 кв.м, що розташовані на АДРЕСА_2

- Ѕ частину нежилих приміщень магазину непродовольчих товарів, загальною площею 606,70 кв.м, що розташовані на АДРЕСА_3;

- Ѕ частину земельної ділянки площею 5,0580 га, розташованої на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області;

- Ѕ частину земельної ділянки площею 5,1339 га, розташованої на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області;

- Ѕ частину земельної ділянки площею 9,5049 га, розташованої на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області;

- Ѕ частину земельної ділянки площею 9,9570 га, розташованої на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області;

- Ѕ частину легкового автомобіля марки Dacia, модель Logan, 2008 року випуску;

- Ѕ частину легкового автомобіля марки BMW, модель 3181СІ, 2004 року випуску;

- Ѕ частину легкового автомобіля марки Lexus, модель LX 570, 2008 року випуску;

- Ѕ частину судна Energy M-410, двигун Mercury M30.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5:

- грошові кошти у розмірі 55 тис. 845 грн, тобто Ѕ частину від 111 тис. 690 грн орендної плати від оренди нежилих приміщень групи приміщень АДРЕСА_2, отриманої ОСОБА_4 в період з 1 січня 2013 року по 25 вересня 2014 року включно;

- грошові кошти у розмірі 5 тис. 258 грн 32 коп. тобто Ѕ частину від 10 тис. 516 грн 64 коп. орендної плати від оренди нежилих приміщень магазину непродовольчих товарів загальною площею 606,70 кв.м, що розташовані на АДРЕСА_3 отриманої ОСОБА_4 в період з 1 січня 2013 року по 30 квітня 2014 року включно;

- грошові кошти в розмірі 108 тис. 405 грн, тобто Ѕ частину коштів, отриманих від продажу транспортного засобу марки «Тойта Ленд Крузер», державний н.з. НОМЕР_1.

Зобов'язано ОСОБА_4 виплачувати ОСОБА_5 Ѕ частину орендної плати, отриманої ним від оренди нежилих приміщень групи приміщень АДРЕСА_2 та зменшеної на суму податків, внесків, зборів та інших обов'язкових платежів, які мають бути сплачені ОСОБА_4 та/або утримуються з нього відповідно до чинного законодавства України у зв'язку з такими доходами та/або зазначеним об'єктом нерухомого майна (в т.ч. податок на доходи фізичних осіб, плата за землю, податок з нерухомого майна тощо), починаючи з 26 вересня 2014 року до моменту припинення дії договору оренди від 30 травня 2012 року та/або до моменту набуття чинності змін до вказаного договору, відповідно до яких ОСОБА_5 стане одним з орендодавців за цим договором.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати.

У задоволенні інших зустрічних позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, вказані рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 вересня 2014 року, ухвали апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2015 року ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 ЦПК України, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального та процесуального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме: статей 60, 61, 70 СК України та статей 10, 60 ЦПК України.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Ухвалюючи рішення про задоволення первісного позову та часткове задоволення зустрічного суд першої інстанції, з висновками якого погодилися й суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив із того, що майно, придбане сторонами під час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю та підлягає поділу відповідно до вимог частини 1 статті 70 СК України. Оскільки встановлено продаж належного подружжю автомобіля, що здійснений ОСОБА_4 у лютому 2012 року без згоди ОСОБА_5, а тому обґрунтованим є висновок про стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошових коштів у розмірі 108 405 грн., що складає Ѕ частини коштів, отриманих від продажу автомобіля. Окрім того, судом встановлено, що придбання автомобіля марки «Лексус LX 570», 2008 року випуску та розпорядження належними подружжю коштами, знятими ОСОБА_5 з депозитних рахунків, відбулось у період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, за їх спільною згодою.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 січня 2016 року суд касаційної інстанції виходив із того, що суди попередніх інтенцій дійшли помилкового висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_6 підлягають задоволенню на підставі обставин, що встановлені рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 22 січня 2015 року у справі № 610/4551/14-ц, оскільки ті обставини, які є вирішальними для правильного вирішення даного спору, а саме необізнаність позивача про наміри відчужити спірний автомобіль, його відчуження проти її волі і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби, указаним судовим рішення не встановлені.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 січня 2016 року суд касаційної інстанції виходив із того, що вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій не врахували вимог статті 57 СК України, не надали належної правової оцінки тому, чи грошові кошти, які були надані ОСОБА_6 її двоюрідною сестрою, належать особисто ОСОБА_6, оскільки матеріали справи не містять договору дарування вказаних коштів, а також не перевірили доводів ООСБА_7 про те, що вказані грошові кошти були отримані ними, як подружжям та повернуті ним протягом року за спільні кошти подружжя.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального та процесуального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 вересня 2014 року, ухвали апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

Н.П. Лященко

А.Г. Ярема