Провадження №2/202/1669/2016
ДОДАТКОВЕ Р І Ш Е Н Н Я
29 серпня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді - Мороза В.П.
при секретареві Овечко А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг» в особі філії «Індустріальна», Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про скасування постанов про відмову у вчиненні нотаріальних дій, про зобовязання укласти договори купівлі-продажу нерухомого майна, про зобовязання посвідчити договори,-
Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 серпня 2016 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено в повному обсязі.
Сторони в судове засідання не з?явилися, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином.
Відповідно до ч.1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
Вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що не розглянуті позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
З п.1.1 Глави ІІ Розділу ІІ Порядку вбачається, що при посвідченні таких угод нотаріус має вимагати від продавця оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно.
Але частиною 1 ст. 55 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що угоди про відчуження майна, що підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, або за наявності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Таким чином, законодавець передбачив у Законі альтернативу для визначення способів, що підтверджують право власності особи на її майно: наявність правовстановлюючих документів або наявність запису в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Аналізуючи п.1.1 Глави ІІ Розділу ІІ Порядку, суд приходить до висновку, що ці норми безпідставно, тобто всупереч наведеним положенням Закону, звужують коло способів підтвердження права власності, тобто, суперечить принципу верховенства права, закріпленому у ст. 8 Конституції України.
Отже, через це суд критично оцінює посилання ПН ДМНО ОСОБА_1 в оскаржуваних постановах та філії «Індустріальна» ТОВ «Естейт Селлінг» в запереченнях щодо необхідності застосування наведених норм Порядку до спірних правовідносин, та вважає, що норми .п. 1.1 Глави ІІ Розділу ІІ Порядку не підлягають застосуванню при вирішенні цієї справи.
За таких обставин суд погоджується із висновком позивача про незаконність постанов приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій.
Щодо посилань майбутнього покупця на небажання укладати договори без витребування нотаріусом у продавця оригіналів правовстановлюючих документів та небажання звертатись за посвідченням цих угод о іншого нотаріуса, запропонованого позивачем, як на підставу відмови від виконання зобовязань за укладеним попереднім договором, суд зазначає, що це не є підставою для відмови від виконання зобовязань згідно ст. 525 ЦК України та умов наведеного договору.
Суд також вважає правильним способи захисту своїх прав, що обраний позивачем, а саме: необхідність відновлення положення, що існувало до порушення, та примусового виконання зобовязання шляхом зобовязання ТОВ «Естейт Селлінг» Україна укласти договори купівлі-продажу, визначені попереднім договором, та зобовязання нотаріуса посвідчити ці договори без витребування у позивача правовстановлюючих документів.
При цьому суд вважає, що при посвідченні вказаних правочинів нотаріус має застосувати ч.1 ст. 55 Закону України «Про нотаріат» без врахування інших нормативних актів в частині, в якій вони суперечать цьому закону.
З урахуванням вище вказаного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного і керуючись ст. 220 ЦПК України, суд додатково,
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг» в особі філії «Індустріальна», Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про скасування постанов про відмову у вчиненні нотаріальних дій, про зобовязання укласти договори купівлі-продажу нерухомого майна, про зобовязання посвідчити договори задовольнити в повному обсязі.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Суддя В.П. Мороз