Справа № 529/998/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Гвоздика А. Є.

при секретарі Кривенко Р. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Диканька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Вказуючи на те, що позивач з 2009 року до січня 2010 року проживала спільно з відповідачем у незареєстрованому шлюбі. Далі 09. 11. 2009 року позивач народила дитину- доньку ОСОБА_3.

Відповідач є батьком дитини, але він відмовився подати в органи реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію батьківства. Відповідно запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений в порядку, передбаченому ч. І ст. 135 Сімейного кодексу України. Сам, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини не надає. Тому, позивач звернулася до суду з позовом та просить визнати батьківство та встановити, що відповідач ОСОБА_2 є рідним батьком ОСОБА_3, яка народилася, 09. 11. 2009 року, а також просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини, вказаної доньки.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з"явилася, а до суду подала письмову заяву, в якій зазначила, свої позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі, а тому просить її позов задоволити з підстав зазначених нею в позовній заяві, а розгляд справи просила проводити в її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2, також в судове засідання не з"явився, а до суду подав письмову заяву, в якій просить розгляд справи провести в його відсутність та задоволити позовні вимоги позивача проти задоволення, яких він не заперечує.

Представник третьої особи Диканського районного відділу РАЦС ГТУЮ у Полтавській області в судове засідання не з'явився, але на адресу суду надіслав лист про розгляд справи у його відсутність.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Згідно зі ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього - Кодексу (за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері).

Підтвердженням обґрунтування позову є і позиція Пленуму Верховного Суду України від 15. 05. 2006 N 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 53 КпШС України 1969 року, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 53 КпШС України 1969 року, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника)дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред'являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до цієї ж Постанови при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_2 проживала однією сім'єю без державної реєстрації шлюбу з початку 2009 року до січня 2010. Від спільного проживання 09 листопада 2009 року у них народилася дитина - донька ОСОБА_3.

Відповідач є її батьком, водночас він відмовився подати в органи реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію батьківства. Відповідно запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений в порядку, передбаченому ч. І ст. 135 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Таким чином, враховуючи обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність визнання батьківства та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати, що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів, від яких звільнена позивач по справі.

Також, з відповідача по справі, відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача слід стягти понесені позивачем судові витрати та витрати на правову допомогу, що передбачено ст. 84 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180 183 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 208, 212 215, ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, матір'ю якої є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянка України, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2, року народження, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3, непрацюючого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3, 09. 11. ІНФОРМАЦІЯ_7, аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23. 09. 2016 року і до досягненням дитиною 18 років.

Стягти з ОСОБА_2 в доход держави судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят один) грн. 20 коп.

Стягти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 551, 20 грн. та 2 800 грн. за правову допомогу, а всього разом в сумі 3 351 (три тисячі триста п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області на протязі десяти днів з дня його проголошення. Особи. які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: