Провадження№2-з/200/110/16
У Х В А Л А

про забезпечення позову

"30" вересня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Санжаровської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розписками,-

В С Т А Н О В И В:

28 липня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розписками.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2016 року провадження по справі відкрито та призначено до розгляду по суті на 28 лютого 2017 року о 15.30 год.

12 вересня 2016 року представник позивача ОСОБА_3 надав суду клопотання про забезпечення позову, у якій просив забезпечити позов шляхом заборони засновнику ТОВ «Агрофірма Зоряна» ОСОБА_2 вчиняти дії, повязані з збиранням врожаю зернових сільськогосподарських культур, посіви яких знаходяться на землях ТОВ «Агрофірма Зоряна» в Магдалинівському районі Дніпропетровської області до винесення рішення в даній справі.

В обґрунтування заяви зазначає, що не вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення дії, повязаної з збиранням врожаю зернових сільськогосподарських культур може бути утруднене чи неможливе виконання рішення за заявленими позивачем вимогами щодо стягнення боргу з відповідача.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч. 5 ст. 152 ЦПК України не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Пленумом Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4, зазначено що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, повязаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Співмірність, зокрема, полягає в тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову за вартістю.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально - правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження та реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмета спору.

Суд оглянувши матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення позову, враховуючи вищевикладене, дійшов висновку, що в заяві про забезпечення позову позивач просить заборонити засновнику ТОВ «Агрофірма Зоряна» ОСОБА_2 вчиняти дії, повязані з збиранням врожаю зернових сільськогосподарських культур, але обраний вид забезпечення позову не являється співмірним з позовними вимогами про стягнення боргу за розписками. До того ж нормами цивільно-процесуального законодавства забороняється накладення арешту на предмети, що швидко псуються, якими згідно клопотання про забезпечення позову є врожай зернових сільськогосподарських культур, тому суд, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання ухвали апеляційної скарги.

Суддя Е.В. Женеску