"25" січня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді Гончарука В.П.
з секретарем Красновою І.В,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору, -
ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору.
Позивач мотивує свої вимоги тим, що 05 грудня 2006 року між акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та відповідачем був укладений кредитний договір № 49.21/52/06-А, згідно якого банк відкрив позичальнику не відновлювальну кредитну лінію у національній валюті України у сумі 154 100,00 грн. з розрахунку 18 % річних за користування кредитом. 20 травня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» було укладено договір купівлі-продажу права вимоги. Таким чиним позивач набув статус нового кредитора. Станом на 31 липня 2015 року позичальник не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 319 622,46 грн.
В судове засідання представник позивача надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, розглянувши справу у його відсутність.
Відповідач в судове засідання не з'явилася, про місце, час та дату слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі.
Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного.
05 грудня 2006 року між акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та відповідачем був укладений кредитний договір № 49.21/52/06-А, згідно якого банк відкрив позичальнику не відновлювальну кредитну лінію у національній валюті України у сумі 154 100,00 грн. з розрахунку 18 % річних за користування кредитом.
Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» виконано умови договору № 49.21/52/06-А від 05 грудня 2006 року.
Кошти були надані позичальнику в повному обсязі в порядку та в строки, передбачені договором.
20 травня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» було укладено договір купівлі-продажу права вимоги. Таким чиним позивач набув статус нового кредитора.
Умовами кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний щомісяця вносити кошти в рахунок повернення кредиту в порядку та розмірах, визначених умовами договору.
Позичальник, скориставшись кредитними коштами, в порушення умов порядку їх повернення протягом певного часу не проводив платежів в рахунок повернення позики та не розрахувалась з боргом в повному обсязі.
Відповідно до умов договору, у випадку порушення термінів повернення кредиту, кредитор може нараховувати штрафні санкції на суму заборгованості за весь час прострочення виконання зобов'язань за договором а також вимагати від позичальника виконати грошове зобов'язання в повному обсязі.
Таким чином, станом на 31.07.2015 р. утворилась заборгованість в розмірі 319 622,46 грн.
Сума боргу підтверджується довідкою про заборгованість відповідача, долученою до матеріалів справи(а.с.11).
Таким чином, банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, надав кредитні кошти відповідачу ОСОБА_1.
В свою чергу позичальник скористалась кредитними ресурсами, але свої зобов'язання в частині повернення кредитних коштів за договором належним чином не виконала.
Згідно положень ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Частиною 1 ст. 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.
За вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню в повному обсязі.
При поданні позовної заяви позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 22, ст. 5 Закону України "Про судовий збір" .
Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.
Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 3 196 грн. 22 коп.
Керуючись ст.ст.509, 525, 526, 530, 549, 550, 551, 553, 610, 611, 625, 1054-1055 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 79, 88, 169, 197, 212, 214, 215, 223, 224-226 ЦПК України, суд,-
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя