У х в а л а

іменем україни

21 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Євтушенко О.І.,

Кузнєцова В.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по відсоткам за кредитним договором, за касаційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - Гриня Костянтина Андрійовича - на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 17 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору без номеру від 23 жовтня 2007 року, який складається із заяви, умов та правил надання банківських послуг, відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 30 червня 2015 року у неї виникла заборгованість по відсоткам, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 01 серпня 2012 року по 01 серпня 2015 року у розмірі 5 536 грн 55 коп., яку банк і просив стягнути з останньої.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 17 лютого 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - Гринь К.А. - порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів із ухваленням нового рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Звертаючись до суду із позовом банк посилався на те, що у зв'язку із наявністю у позичальника (відповідача) простроченої заборгованості за кредитним договором у нього виникла заборгованість за відсотками у розмірі 5 536 грн 55 коп.

Судом установлено, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 02 липня 2014 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором відмовлено у зв'язку із пропуском банком позовної давності.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості за відсотками, оскільки наявність рішення про відмову у задоволенні позову про стягнення основної заборгованості у зв'язку із пропуском позовної давності виключає можливість стягнення відсотків за користування грошима.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення в частині вирішення спору до поручителя ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни або скасування не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - Гриня КостянтинаАндрійовича - відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 17 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: О.І. Євтушенко

В.О. Кузнєцов