Справа №568/118/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді Бірука В.О.

при секретарі Дмитришин О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Радивилів справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в сумі 190 000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ становить 4 928 600 гривень.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 19.06.2011 року вона надала в борг відповідачу грошові кошти в сумі 190 000 доларів США, про що свідчить розписка написана відповідачем власноруч. Відповідно до розписки від 19.06.2011 року ОСОБА_2 зобовязався повернути борг до 20 листопада 2015 року. Відповідач гроші не повертає і від вирішення цього питання ухиляється. А тому змушена звернутися до суду.

В судовому засіданні позивачка підтримала заявлений позов. Показала, що 19.06.2011 року вона надала в борг відповідачу кошти в сумі 190 000 доларів США, які останній зобовязався повернути до 20 листопада 2015 року, про що свідчить розписка написана відповідачем власноруч. Гроші позичила так як була добре знайома з дружиною відповідача з якою разом працювала. Відповідач гроші не повертає і від вирішення цього питання ухиляється. Просить стягнути з відповідача 190 000 доларів США, що становить 4 928 600 гривень (згідно курсу гривні встановленого НБУ до долара США станом на день подання позовної заяви до суду) та судові витрати по справі.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов визнав. Показав, що 19.06.2011 року відповідач позичив в ОСОБА_1 190 000 доларів США, написав розписку, що поверне гроші до 20 листопада 2015 року. Позичав гроші для бізнесу. Думав, що зможе повернути позичені гроші, але курс долара змінився. Відповідач просив ОСОБА_1 розтермінувати борг або укласти мирову угоду, однак вона відмовилась.

Заслухавши позивачку ОСОБА_1, її представника ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_3, дослідивши обставини і докази по справі суд знаходить позов підставним.

В судовому засіданні встановлено факт позики грошей ОСОБА_2 у ОСОБА_1 в сумі 190 000 доларів США, що встановлено із представленої суду розписки від 19.06.2011 року. Із розписки слідує, що відповідач зобовязався повернути вказану суму до 20 листопада 2015 року. Дана розписка є борговим документом.

За ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей такого ж роду та такої ж якості.

Відповідно до вимог ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже на підтвердження вимог названого закону відповідач видав позивачеві розписку про позичені гроші. Така форма надана договору за бажанням сторін.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором.

До цього часу позичальник своє зобовязання не виконав, не повернув позикодавцеві позику. У звязку з цим, за правилами ч.1 ст.1050 ЦК України наступають наслідки порушення договору позичальником відповідно до вимог ст.625 ЦК України.

Сума боргу за договором позики становить 190 000 доларів США, що еквівалентно 4 928 600 грн. 00 коп. (згідно курсу гривні встановленого НБУ до долара США станом на день подання позовної заяви до суду).

На користь позивача підлягає стягненню з відповідача також судовий збір в розмірі 6890 грн. 00 коп..

Керуючись ст.ст.625, 1046, 1047, 1051 ЦК України, ст.ст.10-11, 60, 209, 212, 213, 218 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в розмірі 4 928 600 (чотири мільйони девятсот двадцять вісім тисяч шістсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 6890 (шість тисяч вісімсот девяносто) гривень.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Радивилівський районний суд шляхом подання в 10-денний строк апеляційної скарги.

При неподанні в 10-денний строк апеляційної скарги рішення набирає законної сили по закінченню цього строку, а при поданні апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 26 лютого 2016 року.

Суддя: Бірук В.О.