Справа № 355/1727/15-ц Головуючий у І інстанції Литвиненко О. Л.
Провадження № 22-ц/780/1070/16 Доповідач у 2 інстанції Лащенко В. Д.
Категорія 38 10.03.2016
УХВАЛА

Іменем України

10 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Лащенка В.Д.,

суддів: Кулішенка Ю. М., Сушко Л. П.,

при секретарі: Волинець Я. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 25 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним,

встановила:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4

Після його смерті позивач несподівано для себе дізнався про існування заповіту від 06 березня 2010 року, складеного його батьком, за яким він заповів своїй дочці відповідачці по справі ОСОБА_3 своє майно: житловий будинок з господарськими будівлями , який знаходиться в АДРЕСА_1, земельну ділянку площею 0,146 га в АДРЕСА_2, земельну ділянку площею 1,985 га території Македонської сільської ради ДП-3, пай НОМЕР_1 Миронівського району Київської області.

Позивач переконаний, що батько не міг заповісти своє майно відповідачці. Протягом останніх років батько хворів на онкозахворювання, що було приховано від позивача, хоча він як син повинен був знати про хворобу батька. Позивач вважає, що заповіт ОСОБА_4, складений 06 березня 2010 року, не відповідав його дійсній волі та був складений у момент, коли він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, оскільки він бажав розділити належне йому майно порівну між обома своїми дітьми - ОСОБА_2 та відповідачкою ОСОБА_3

В заявленому позові просив визнати заповіт ОСОБА_4, складений 06 березня 2010 року, недійсним.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 25 листопада 2015 року - відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати рішенням Баришівського районного суду Київської області від 25 листопада 2015 року, посилаючись на те, що Баришівський районний суд Київської області неповно встановив обставини, які мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, не повно дослідив додані до позовної заяви документи та безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що 06 березня 2010 року ОСОБА_4 склав заповіт на ім'я відповідачки ОСОБА_3, який посвідчений державним нотаріусом Баришівської районної державної нотаріальної контори Маховкою В.В., зареєстрований в реєстрі за № 2-155. Згідно даного заповіту ОСОБА_4 на випадок своєї смерті заповів своє майно: житловий будинок з господарськими будівлями , який знаходиться в АДРЕСА_1, земельну ділянку площею 0,146 га в АДРЕСА_2, земельну ділянку площею 1,985 га території Македонської сільської ради ДП-3, пай НОМЕР_1 Миронівського району Київської області ОСОБА_3

Посилання позивача ОСОБА_2 на ту обставину, що заповідач не міг заповісти своє майно відповідачці, заповіт не відповідав його дійсній волі та був укладений в момент, коли він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними є безпідставним і не підтверджено жодним доказом, наданим позивачем. Суд вважав, що вищезазначені обставини є необгрунтованими, надуманими і не ґрунтуються на законі. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України позивач по справі не навів суду жодних доказів в обґрунтування вказаних вимог. Сторона позивача не довела дані обставини.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 06 березня 2010 року ОСОБА_4 склав заповіт на ім'я відповідачки ОСОБА_3, який посвідчений державним нотаріусом Баришівської районної державної нотаріальної контори Маховкою В.В., зареєстрований в реєстрі за № 2-155. (а.с.10)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Баришівського районного управління юстиції у Київській області в книзі реєстрації смертей 05 травня 2012 року зроблено відповідний актовий запис № 48. (а.с. 9)

Із матеріалів спадкової справи, вбачається, що спадщину за заповітом , який посвідчений державним нотаріусом Баришівської районної державної нотаріальної контори Маховкою В.В., зареєстрований в реєстрі за № 2-155. повинна прийняти ОСОБА_3, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями , який знаходиться в АДРЕСА_1, земельну ділянку площею 0,146 га в АДРЕСА_2, земельну ділянку площею 1,985 га території Македонської сільської ради ДП-3, пай НОМЕР_1 Миронівського району Київської області .

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про задоволення позову, оскільки відсутні будь-які підстави вважати заповіт від 06 березня 2010 року ОСОБА_4 на ім»я відповідачки ОСОБА_3, який посвідчений державним нотаріусом Баришівської державної нотаріальної контори Маховкою В.В. недійсним, судом не встановлено порушенням вимог щодо відсутності волевиявлення ОСОБА_4, усвідомлення ним значення своїх дій та можливість керувати ними. Тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Встановлені судом обставини також підтверджуються матеріалами справи: 1) копією заповіту від імені ОСОБА_4 від 06 березня 2010 року, посвідченого державним нотаріусом Баришівської районної державної нотаріальної контори Маховкою В.В. : 2) копією паспорта ОСОБА_4; 3) копією свідоцтва про смерть ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1; 4) копією рішення Баришівського районного суду Київської області від 11 січня 2013 року, копією ухвали колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 15 квітня 2013 року; 5) копією рішення Баришівського районного суду Київської області від 27 листопада 2013 року , хвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 13 жовтня 2015 року. 6) іншими матеріалами справи.

За даних обставин позов не підлягає до задоволення.

Доводи апелянта про те, що заповідач не міг заповісти своє майно відповідачці, заповіт не відповідав його дійсній волі та був укладений в момент, коли він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, не ґрунтуються на матеріалах справи.

Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 309 ЦПК України могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 25 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді