Справа № 303/6156/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 січня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого - судді - Куцина М.М.,

суддів - Бондаренка Ю.О., Собослоя Г.Г.

при секретарі -Шимон М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 в інтересах позивача ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 02 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання

Позов мотивовано тим, що згідно рішення Мукачівського міськрайонного суду від 21 серпня 2006 року з відповідача ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей (позивачки та її брата) стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини всіх його доходів щомісячно з 11 серпня 2006 року і до їх повноліття. На даний час ОСОБА_2 виповнилося 18 років, однак вона навчається та є студенткою 1 курсу медичного факультету Львівського національного медичного університету імені Данила Галицького. Термін навчання до 2020 року. Мати позивачки працює на посаді лаборанта Чинадіївської дільничої лікарні, має мінімальну заробітну плату, а цього не вистачає для навчання та проживання.

У зв'язку з вищенаведеним позивачка ОСОБА_2 просила суд першої інстанції стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь аліменти на час навчання в розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи з моменту подання позовної заяви і до досягнення нею двадцяти трьох років.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 02 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання, аліменти на її утримання, у розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22 вересня 2015 року до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення позивачем двадцяти трьох років.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_3 в дохід держави 487, 20 гривень судового збору.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 в інтересах позивача ОСОБА_2 оскаржив дане рішення в апеляційному порядку, вважаючи, що таке є незаконним, не об'єктивним, не обґрунтованим, винесеним із грубим порушенням норм матеріального права та не повним з'ясуванням обставин, що мають істотне значення для справи, а тому просив дане рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що на даний час відповідач працевлаштований та отримує заробітну плату, яка відповідно визначена та є стабільною. Згідно довідки, яку надав відповідач ОСОБА_3, за останні шість місяців ним отримано заробітну плату в розмірі 35 654, 47 грн., тобто середній заробіток за місяць складає 5 942, 40 грн., тоді як рішенням суду з нього стягнуто лише 475, 39 грн..

У запереченні на апеляційну скаргу представник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити з мотивів, викладених у запереченні, а рішення Мукачівського міськрайонного суду від 02 листопада 2015 року залишити в силі.

Заперечення мотивовано тим, що апеляційна скарга є невмотивованою, а рішення суду першої інстанції - законним і обґрунтованим. Платник аліментів має постійний, регулярний дохід, а тому, відсутні підстави для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. ОСОБА_2 навчається на бюджетній формі навчання, забезпечена гуртожитком та отримує щомісячну стипендію. Крім того, мати позивачки - ОСОБА_6 може також надавати дочці необхідну матеріальну допомогу.

Представник апелянта - ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з мотивів, викладених в ній.

Представник відповідача - ОСОБА_5 просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін по справі, дослідивши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у справі має постійне місце роботи, тобто має можливість надавати допомогу, однак сплачує аліменти на утримання й іншої неповнолітньої дитини, у зв'язку з чим стягнув з ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку(доходу) щомісячно.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції у частині визначення розміру аліментів, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.20 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Встановлено, що згідно довідки, виданої ОСОБА_2, вона є студентом 1 курсу медичного факультету Львівського національного медичного університету імені Данила Галицького. Термін навчання до 01 липня 2020 року (а. с. 5).

Згідно довідки №651 від 22 жовтня 2015 року, виданої ОСОБА_3, з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання дітей за період з жовтня 2014 року по вересень 2015 року у сумі 18 412, 20 гривень (а. с. 22).

ОСОБА_3, батько позивачки, працює в Українсько-Австрійському СП «Фішер-Мукачево» з 18 вересня 2002 року, та за останні шість місяців йому нараховано 35 654,47 гривень заробітної плати, що підтверджено довідкою №649 від 22 жовтня 2015 року (а. с. 23).

Доводи, які викладені у запереченні на апеляційну скаргу про те, що дочка відповідача - ОСОБА_2 навчається на бюджетній формі навчання, забезпечена гуртожитком та отримує щомісячну стипендію не звільняють відповідача, який має можливість надавати матеріальну допомогу, тобто, сплачувати аліменти, від його обов'язку утримувати свою повнолітню дочку.

З урахуванням усіх зазначених обставин справи, зокрема, можливості надання ОСОБА_3 матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, розміру заробітної плати ОСОБА_3, сплати ним аліментів на утримання іншої неповнолітньої дитини, колегія суддів вважає, що ОСОБА_3 має можливість сплачувати більшу суму щомісячно, на утримання своєї повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, ніж та, яка визначена судом першої інстанції.

За таких обставин, суд першої інстанції встановлюючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2, помилково дійшов висновку про те, що матеріальний стан ОСОБА_3 не дозволяє йому сплачувати більше ніж 1/8 частину всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

Відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст.309 ЦПК України неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

З врахуванням наведеного, положень СК України, наявних у матеріалах справи доказів, обставин, які мають істотне значення для справи, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_3, відповідно до ст. 200 СК України слід змінити, визначивши розмір аліментів у 1/6 частині всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, ст. ст. 199-200 СК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 в інтересах позивача ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 02 листопада 2015 року в частині визначення розміру аліментів - змінити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання, аліменти на її утримання, у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22 вересня 2015 року до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення позивачем двадцяти трьох років.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді: