Справа № 372/4004/15-ц Головуючий у І інстанції Зінченко О. М.
Провадження № 22-ц/780/2140/16 Доповідач у 2 інстанції Мережко М. В.
Категорія 47 23.03.2016
УХВАЛА

Іменем України

23 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого - Мережко М.В.

Суддів Суханової Є.М., Данілова О.М.,

Секретар - Бобко О.В.

Розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 03 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя

За зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності ( про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову )

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів ,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року позивач звернулася в суд із зазначеним позовом.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 17 листопада 2015 року забезпечено позов шляхом накладення арешту на земельні ділянки, квартиру ,, житловий будинок , нежитлові приміщення, автомобілі . Ухвалою Апеляційного суду Київського області від 14 січня 2016 року ухвала суду першої інстанції залишена без змін.

До суду першої інстанції , ОСОБА_2 03 лютого 2016 року подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на одинадцять земельних ділянок , 1/6 частину будівель першої черги « Риболовно-спортивної бази» ,що знаходиться в м. Українка , гаражний бокс НОМЕР_1 в ГБК « Промінь» . Просила заяву задовольнити , враховуючи що позовні вимоги збільшені і уточнені .

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 03 лютого 2016 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову . Крім того цією ухвалою прийняті збільшені і уточнені позовні вимоги ОСОБА_2, залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_4.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу ,в якій просить ухвалу змінити в частині відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення норм процесуального права ,, та постановити нову ухвалу в цій частині , якою задовольнити заяву про забезпечення позову. В іншій частині ухвалу не оскаржує.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст.152 ЦПК України позови забезпечуються накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб, забороною вчиняти певні дії, встановлення обов"язку вчинити певні дії, забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов"язання, передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 « Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову звернути увагу судів на те, що за змістом ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Відповідно до п.п. 3.4 цієї постанови роз»яснено , що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

На підставі цього пункту з метою забезпечити виконання судового рішення в майбутньому можна накласти арешт також на випущені у будь-якій формі акції, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, оскільки такий арешт не зупиняє та не обмежує інші права учасників товариства, у тому числі право на участь в управлінні останнім, на одержання інформації про його діяльність і дивідендів.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Як видно з матеріалів справи , ОСОБА_2 звернулася із позовом про розподіл майна подружжя.

ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання права особистої приватної власності ( т.2 а.с. 117-123).

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 17 листопада 2015 року було задоволено заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову ( т.1 а.с. 56,57,165, 229.-231 виділені матеріали) .

В подальшому , 30 листопада 2015 року ОСОБА_2 подала заяву про збільшення та уточнення позову , де збільшила перелік майна ,що підлягає поділу (т.1 а.с. 239-245) .

З урахуванням збільшення позовних вимог , ОСОБА_5. 03 лютого 2016 року подала заяву про забезпечення позову , шляхом накладення арешту на майно, що не було включено до переліку майна під час вирішення питання про забезпечення позову 17 листопада 2015 року .

Суд першої інстанції , відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову виходив із того, що клопотання про накладення арешту відносно земельної ділянки вирішено ухвалою суду від 17 листопада 2015 року і ухвала перебуває на виконанні.

Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи .

Як видно із тексту ухвали суду першої інстанції від 17 листопада 2015 року , накладено арешт на земельні ділянки площею 1370 кв.м., 10 000 кв.м., 2 ,5680 га , 0,2500 га , та інше майно - автомобілі , квартира , гараж, нежитлові приміщення .( т. 1 а.с. 56-57 виділені матеріали) . Натомість , як видно із заяви про забезпечення позову ОСОБА_2 , вона просить накласти арешт на земельні ділянки розміром 0,2579 га, 0,1669 га, 0,0750 га , 1 ,6432 га , 0 ,0750 га , 0,3500 га , 0, 5493 га , 0 ,3707 га, 0,1538 га , 0 ,0755 га , 0 .3600 га ,розташовані у Київській області , Обухівський район , м. Українка ( т. 1 а.с. 12-17 виділені матеріали ) , тобто питання щодо забезпечення позову відносно вказаних земельних ділянок 17 листопада 2015 року судом не вирішувався, на що суд першої інстанції уваги не звернув і прийшов до передчасного висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову. Крім того , суд першої інстанції на звернув уваги , що в заяві ставилося питання про забезпечення позову і відносно іншого майна , яке не було предметом розгляду питання про забезпечення позову 17 листопада 2015 року .

Відповідно до 312 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду, в межах доводів апеляційної скарги , колегія суддів вважає, що ухвала підлягає скасуванню з направленням питання на новий розгляд .

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312,313 -315, 317,319 ЦПК України , колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково ..

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 03 лютого 2016 року. - скасувати ,питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції .

Ухвала відповідно до п.2 ч.1 ст. 324 ЦПК України в касаційному порядку оскарженню не підлягає..

Головуючий

Судді