Номер провадження: 22-ц/785/1861/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Драгомерецького М.М.

суддів: Панасенкова В.О.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Тер-Григорьян Л.Г.,

за участю: зацікавленої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 24 грудня 2015 року за скаргою ОСОБА_5 на дії державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_6 щодо проведення розрахунку заборгованості по аліментам, заінтересована особа ОСОБА_3,-

В С Т А Н О В И Л А:

21 травня 2015 року ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (далі - Перший Малиновський ВДВС ОМУЮ) ОСОБА_6 щодо проведення розрахунку заборгованості по аліментам, зацікавлена особа ОСОБА_3.

Посилаючись на те, що рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 08 квітня 2013 року з ОСОБА_5 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а саме до 20.01.2031 року та аліменти на утримання ОСОБА_3 в розмірі 1/10 частини з усіх його доходів щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до 20.01.2016 року.

Під час виконання вказаного рішення суду, державним виконавцем Першого Малиновського ВДВС ОМУЮ ОСОБА_6 проведено розрахунок заборгованості боржника по аліментам, відповідно до якого станом на 01.04.2014 року у ОСОБА_5 виникла заборгованість в розмірі 47 312,95 гривень.

Вказаний розрахунок заявник вважає проведеним безпідставно, без наявності доказів фактично отриманих заявником сум доходу, а тому звернувся до суду із даною скаргою та просив суд задовольнити її вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні представник Першого Малиновського ВДВС ОМУЮ проти задоволення скарги заперечував, посилаючись на те, що спірний розрахунок проведено відповідно до вимог закону, а тому вимоги скарги безпідставні та у їх задоволенні слід відмовити.

Зацікавлена особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 24 грудня 2015 року в задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 просить ухвалу місцевого суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити вимоги скарги у повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_4, а також представник Першого Малиновського ВДВС ОМУЮ не з'явились, але про розгляд справи вони сповіщались належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання ними судових повісток. Тому у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка в судове засідання не перешкоджає розглядові справи та доступі до апеляційного суду.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням вимог закону.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасована правильна по суті і справедлива ухвала суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Так, згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Нормами ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.

Так, ст. 195 Сімейного Кодексу України встановлено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Згідно ч. 4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику, зокрема за заявою сторін виконавчого провадження. У ч. 9 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Судом встановлено, що відповідно до виконавчого листа №2/521/3471/13 виданого Малиновським районним судом м.Одеси від 19.04.2013 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а саме до 20.01.2031 року та аліменти на утримання ОСОБА_3 в розмірі 1/10 частини з усіх його доходів щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до 20.01.2016 року, державним виконавцем Першого Малиновського ВДВС ОМУЮ ОСОБА_6 було проведено розрахунок заборгованості по аліментам. Відповідно до якої станом на 01.04.2014 року у ОСОБА_5 виникла заборгованість в сумі 47 312,95 гривень (а.с.6-7).

При цьому, слід зазначити, що відповідно до ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом.

Положеннями пп.7.13, 7.13.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 2 квітня 2012 року (далі-Інструкція), зазначено, що розрахунок заборгованості повинен бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишилася після утримання податків, відсоток або частку заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості. Якщо боржник не працює або відсутня інформація про отримання боржником доходів, державний виконавець розраховує заборгованість у такому самому порядку, виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості. Після отримання достовірної інформації про джерела доходів боржника та їх розмір державний виконавець здійснює перерахунок заборгованості та повідомляє про нього стягувача і боржника.

Оскаржуваний розрахунок заборгованості (лютий 2013 року березень 2014 року) було здійснено за період з 13.04.2013 року по 12.08.2013 року на підставі фактично отриманої заробітної плати ОСОБА_5, а у звязку із відсутністю інформації про працевлаштування боржника розрахунок за інший період було складено відповідно до середньомісячної заробітної плати по м.Одеса, де боржник ОСОБА_5 зареєстрований.

Боржник не надав суду інформацію про джерела своїх доходів, а тому дії державного виконавця щодо проведення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів складанні відповідного розрахунку від 08.04.2015 року проведено з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції.

Звертаючись зі скаргою на дії державного виконавця Борвенко Д.М. оскаржував неправомірність дій державного виконавця саме щодо невірного проведення розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, вимог щодо суми заборгованості чи її відсутність не заявляв, а отже спір про право відсутній, а тому суд першої інстанції вірно розглянув скаргу у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 вказує на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що розрахунок заборгованості по аліментам від 08.04.2015 року було необгрунтовано здійснено виходячи із загального руху коштів на банківському рахунку іншої особи, а саме ОСОБА_8, що незаконно та необрунтовано, оскільки це не відноситься до виду та розміру доходів ОСОБА_5, однак ці доводи не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи.

Так, відповідно до трудового контракту від 12.04.2013 року ОСОБА_5 було прийнято на посаду старшого помічника капітану на судно ОСОБА_9 (ІМО №9162667) з основною місячною заробітною платою у розмірі 2750 доларів США та строком дії контракту на 4 місяці (а.с. 25), згідно роздруківки по руху коштів на рахунку №2361 на імя ОСОБА_8 з 02.04.2013 року по 31.01.2014 року, вбачається, що кошти на даний рахунок було перераховано саме з компанії ОСОБА_9, де був працевлаштований ОСОБА_5 та у розмірі, що було передбачено його трудовим контрактом (а.с. 24), з чого вбачається, що переказ заробітної плати ОСОБА_5 здійснювався судовласником на рахунок ОСОБА_8.

Не заслуговують на увагу й інші доводи ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 в апеляційній скарзі про те, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення вимог скарги у повному обсязі, оскільки вони не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції в межах заявлених вимог повно і всебічно розглянув справу, дав належу оцінку наданим доказам, постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 303,307 ч.2 п.1, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 відхилити, ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 24 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак вона може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня її проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

ОСОБА_10

ОСОБА_2