Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22-ц/778/3782/16 Суддя-доповідач: Кримська О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Кримської О.М.,

суддів: Подліянової Г.С.,

Савченко О.В.

секретаря Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК», ОСОБА_4 про визнання договору поруки припиненим,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що 15.07.2008 року між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №014/10614/2/2015.

Відповідно до п.п. 1.1 кредитного договору, кредитор надав позичальнику кредит у сумі 90 000 доларів США зі строком користування кредитними коштами до 14.07.2028 року зі сплатою 12,50% річних.

Пунктом 1.3 Кредитного договору встановлено, що повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитом здійснюється позичальником щомісяця шляхом сплати кожного місяця рівних платежів відповідно до графіку платежів, наведеному у додатку №1 до договору.

Відповідно до п.5.6 кредитного договору позичальник зобов'язався достроково здійснити погашення кредиту, відсотків та інших платежів у разі невиконання або неналежного виконання позичальником умов договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. Кошти мають бути повернуті протягом 30 днів з моменту надіслання кредитором на адресу позичальника відповідного листа-повідомлення.

Пунктом 6.5 кредитного договору визначено, що кредитор має право достроково вимагати погашення заборгованості позичальника або стягнути таку заборгованість.

15.07.2008 року між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», ОСОБА_4 і ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 14/10614/2/2015 ПФО, відповідно до умов п.1.2 якого поручитель зобов'язалася перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань, що випливають з укладеного між банком та позичальником кредитного договору та всіх додаткових угод до нього.

Пунктом 2.1. договору поруки встановлено зміст основного зобов'язання, забезпеченого порукою, а саме: повернення кредиту в cумi 90 000 доларів США по ауїтентній схемі зi сплатою процентiв у розмiрі 12,5 % рiчних.

Згiдно п. 3.3 договору поруки кредитор зобов'язаний до припинення цього Договору не змiнювати умов Кредитного договору без попередньої письмової згоди поручителя, якщо внаслiдок цього збільшується обсяг його вiдповiдальностi.

Пунктом 5.2 договору поруки встановлено, що він набирає чинності з моменту його пiдписання та діє до виконання (в тому числi дострокового) позичальником забезпеченого порукою зобов'язання, визначеного у п.2.1 цього Договору.

Вiдповiдно до п. 4.1 договору поруки, сторони договору встановлюють, що цей договір вступає в силу з моменту його пiдписання сторонами та втрачає свою дiю з моменту закінчення забезпеченого ним зобов'язання.

З 2010 року позичальник ОСОБА_4 припинив належним чином виконувати свої зобов'язання за кредитним договором у зв'язку з чим банк звернувся до нього з листом - вимогою від 17.05.2012 року №6.2.7.0-15/2/198 про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання за кредитним договором №014/10614/2/2015 від 15.07.2008 року, на підставі якого банк вимагав достроково повернути всю суму заборгованості за кредитним договором, яка станом на 17.05.2012 року становила 60330,11 доларів США.

Аналогічна вимога від 17.05.2012 року №6.2.7.0-15/1/198 також була вручена поручителю, відповідно до якої кредитор вимагав протягом 30-денного строку достроково виконати зобов'язання за кредитним договором.

В зв'язку з невиконанням позичальником ОСОБА_4 письмової вимоги від 17.05.2012 року, банк, скориставшись правом на дострокове повернення заборгованості, звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 з заявою про вчинення виконавчого напису. 26.09.2012 р. приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на житловий будинок за адресою: м. Запоріжжя, вул. Огарьова, 1-а.

Позивач вважає, що направивши боржнику - ОСОБА_4 вимоги про дострокове повернення всієї суми кредиту, кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання, а отже, відповідно до приписів ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Оскільки станом на момент розгляду справи кредитор не звернувся до поручителя з письмовою вимогою чи позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором, то позивач вважає, що договір поруки є припиненим.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_3 просила суд визнати припиненим договір поруки №14/10614/2/2015 ПФО від 15.07.2008 р., укладений між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», ОСОБА_4 і ОСОБА_3.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2016 року позов задоволено.

Визнано припиненим договір поруки № 14/10614/2/2015 ПФО від 15.07.2008 р., укладений між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», ОСОБА_4 і ОСОБА_3.

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ «ФІДОБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові, судові витрати покласти на позивача.

Особи, що беруть участь у справі, повідомлені про місце та час розгляду справи у відповідності до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (судової повістки) (а.с. 106,107).

ОСОБА_4 та ОСОБА_3. не з'явилися до апеляційного суду, причини неявки в судове засідання не повідомили.

Від представника ОСОБА_3 надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить рішення суду першої інстанції залишити без змін. ( а.с.99-100)

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст.ст. 303-1, 305 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності учасників апеляційного розгляду, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, представника ПАТ «ФІДОБАНК», дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Частиною 4 статті 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року роз'яснено, що при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Встановлено, що 15.07.2008 року між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №014/10614/20015, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 90 000 доларів США зі сплатою 12,50% річних, строком користування кредитними коштами до 14 липня 2028 року (а.с.6-7).

В забезпечення виконання умов кредитного договору 15.07.2008 року між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №014/10614/2/20015 ПФО, відповідно до умов якого ОСОБА_3 поручилася перед банком за виконання позичальником боргових зобов'язань в повному обсязі (а.с.8-9).

Відповідно до п. 5.2 вказаний договір поруки діє до настання однієї з наступних обставин:

виконання (в тому числі дострокового) позичальником забезпеченого порукою зобов'язання, визначеного в п. 2.1 цього договору;

погашення поручителем всієї заборгованості позичальника за кредитним договором у порядку та строки, визначені цим договором;

також порука припиняється, якщо кредитор в межах трирічного строку з дня настання терміну виконання основного зобов'язання не пред'явить вимог до поручителя (п.4 ст. 559 ЦК України) (а.с.9).

17.05.2012 року у зв'язку з невиконанням ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитним договором банк звернувся до нього з листом - вимогою №6.2.0.7.0-15/2/198, в якому вимагав у 30-денний термін достроково повернути всю суму заборгованості за кредитним договором, яка станом на 17.05.2012 року становила 60 330,11 доларів США. Аналогічна вимога від 17.05.2012 року №6.2.0.7.0-15/1/198 також була направлена поручителю ОСОБА_3 (а.с.10-11).

Таким чином, банк змінив строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором, який настав 17.06.2012 року, після спливу 30 днів з дня направлення позичальнику та поручителю листів-вимог від 17.05.2012 року про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором №014/10614/20015 від 15.07.2008 року.

Встановивши такі обставини, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що кредитор змінив строк виконання кредитної угоди на 17 червня 2012 року, використавши право вимоги дострокового повернення кредиту шляхом направлення боржнику та поручителю письмових вимог, і з цих підстав обґрунтовано визнав договір поруки припиненим.

Посилання апелянта на п. 5.2.3 договору поруки, яким строк, визначений ч. 4 ст. 559 ЦК було збільшено до трьох років, не впливають на законність рішення суду першої інстанції, оскільки в цьому разі порука припинилася 17.06.2015 року, а позовну заяву ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості банком було подано до суду 28 серпня 2015 року, тобто поза межами строку, визначеного умовами договору (а.с.109-110).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують обставин щодо зміни банком строків повернення кредиту і про припинення договору поруки.

Виходячи з вимог змагальності сторін, обов'язків доказування і подання доказів, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують його законність, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: Г.С. Подліянова

О.В. Савченко