Справа № 199/780/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

15 березня 2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Богун О.О.

при секретарі Рибак К.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитом, в обґрунтування своїх вимог зазначивши, що 11.01.2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є позивач та відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №490021704. Відповідно до умов даного договору відповідачу було надано кредит у розмірі 38436,32 доларів США. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі 38436,32 доларів США. У свою чергу відповідач зобовязання за договором належним чином не виконує, у звязку з чим, з урахуванням уточнених позовних вимог, утворилась прострочена заборгованість за кредитом 289277,15 грн., за відсотками 19031,41 грн., нарахована пеня 88411,67 грн.

В забезпечення виконання зобовязань позичальника відповідно до кредитного договору 11.01.2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір поруки №490021704-П, відповідно до якого останній поручився за виконання обовязків ОСОБА_3 відповідно умов основного договору , за порушення виконання вказаних зобовязань позичальником ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідають як солідарні боржники.

Позивач вважає, що у звязку з невиконанням відповідачем ОСОБА_3 умов кредитного договору, та, виходячи із умов, укладеного з ОСОБА_4 договору поруки, він має право на солідарне стягнення з відповідачів в судовому порядку зазначеної заборгованості і просить суд ухвалити відповідне рішення.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, надавши пояснення аналогічні викладеним в змісті позову.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог просив суд відмовити в повному обсязі, заперечивши проти розміру нарахованої заборгованості, зазначив про невірність розрахунків при її нарахуванні.

Відповідачка ОСОБА_4 у судове засідання не зявилася, про місце, дату та час судового розгляду справи була сповіщена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, не надала заяви про розгляд справи за її відсутності, не скористалася правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд за згодою позивача вирішує на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Банківський кредит це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми (ст. 2 закону України Про банки та банківську діяльність); за ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст.ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України).

Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства.

Судом встановлено, що 11.01.2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є позивач та відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №490021704. Відповідно до умов укладеного договору відповідачем отримано кредит у розмірі 38436,32 доларів США на придбання транспортного засобу згідно з договором купівлі-продажу, укладеним між позивальником та ТОВ «ОСОБА_5,Лтд» №797А/06 від 10.10.2006 року TOYOTA CAMRY, 2006 року випуску, д/н АЕ 0912ВН та оплати страхової суми ЗАТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» за перший рік страхування Транспортного засобу у розмірі 11842,42 грн. За умовами договору відповідач ОСОБА_3 зобовязався сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12% річних, повернути кредит в строк не пізніше 11.01.2013 року. ОСОБА_3 як позичальник за договором зобовязався повернути отриманий кредит, сплачувати проценти за користування ним у порядку, визначеному договором та в строки, визначені Графіком повернення (п.3.1 договору).

Кредитні кошти відповідачем були отримані, утім на порушення ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України відповідач зобовязання за договором щодо повернення їх банку належним чином не виконує, в звязку з чим станом має прострочена заборгованість за кредитом - 289277,15 грн., за відсотками 19031,41 грн..

П. 3.4 договору визначено, що у разі повного або часткового прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним позичальник зобовязаний сплатити банку пеню у розмірі 1% від спростроченої суми за кожний день прострочення. Так, нарахована пеня склала 88411,67 грн.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

За ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: ... сплата неустойки.

За ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу надання кредиту. Відповідач ОСОБА_3 як позичальник за кредитним договором, в порушення вимог ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1054 ЦК України прострочив виконання грошового зобовязання в частині повернення позикодавцеві чергової частини позики у строк та в порядку, що встановлені договором, та сплати процентів за користування кредитом, що згідно п. 3 ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 624 ЦК України спричиняє наслідки:

-наявність у банківської установи права вимагати стягнення простроченої заборгованості за кредитом;

-наявність у банківської установи права вимагати сплати процентів, належних банку;

-наявність у банківської установи права вимагати сплати неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобовязання щодо сплати чергової частини кредиту та процентів за користування кредитом.

Відповідач згідно вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, і зобовязаний сплати суму боргу.

В забезпечення виконання зобовязань позичальника відповідно до кредитного договору, 11.01.2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір поруки №490021704-П.

Поручитель ОСОБА_4 поручилася за виконання боржником наступних обовязків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на його підставі в майбутньому: щодо повернення кредиту, щомісячної сплати процентів за користування ним, у випадках, передбачених договором, у строк не пізніше 10 днів з дати предявлення відповідної вимоги достроково повернути заставодержателю кредит, сплатити проценти за користування ним і виконати інші обовязки, що виникають із Основного договору, сплатити заставодержателю неустойку (пеню, штраф),відшкодувати заподіяні збитки невиконанням або неналежним виконанням заставодаавцем своїх зобовязань за основним договором (п. 2.1 договору поруки).

За умовами договору поруки (п. 3.1 договору) боржник та поручитель відповідають перед банком за порушення обовязків, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком в тому ж обсязі, що і боржник.

Як передбачено ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

За наведеного нормативного обґрунтування та встановлених судом обставин по справі, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, та вважає за необхідне їх задовольнити в повному обсязі та стягнути солідарно з відповідачів заборгованості за договором в загальному розмірі 396720,23 грн..

Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 169, 209, 214, 215, 222, 224-226, 88 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №490021704 від 11.01.2007 року, з якої: заборгованість за кредитом 289277,15 гривень, заборгованість за відсотками 19031,41 гривень, пеня 88411,67 гривень, а всього 396720 (триста девяносто шість тисяч сімсот двадцять) гривень 23 (двадцять три) копійки.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» понесені ними судові витрати по справі зі сплати судового збору у розмірі 1032 (одна тисяча двісті вісімнадцять) гривень 19 копійок з кожного.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2) до доходу Держави судові витрати по справі зі сплати судового збору у розмірі 951 (девятсот пятдесят одну) гривню 41 копійку з кожного.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Відповідач, який не зявився у судове засідання, може подати до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська заяву про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий :