Провадження № 2/522/1213/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Кічмаренко С.М.

при секретарі Толпиго Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Кочі Хайрмохаммед про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вимогою про стягнення з відповідача ОСОБА_2 Кочі Хайрмохаммед грошової суми в розмірі 14 000 доларів США та 86 000 євро, в обґрунтування чого посилається на наступне: 25 грудня 2001 року між відповідачем та позивачем було укладено Договір позики, відповідно до п. 1 якого відповідач отримала у борг у позивача грошові кошти у розмірі 14 000, 00 доларів США. Вказану суму, ОСОБА_2 Кочі Хайрмохаммед, зобовязалася повернути ОСОБА_1, у строк до 25 грудня 2014 року. 05 вересня 2007 року між відповідачем та позивачем було укладено Договір позики, відповідно до п. 1 якого відповідач отримала у борг у позивача грошові кошти у розмірі 50 000, 00 тисяч євро. Вказану суму, ОСОБА_2 Кочі Хайрмохаммед, зобовязалася повернути ОСОБА_1, у строк до 05 серпня 2013 року. 03 січня 2010 року між відповідачем та позивачем було укладено Договір позики, відповідно до п. 1 якого відповідач отримала у борг у позивача грошові кошти у розмірі 36 000, 00 тисяч євро. Вказану суму, ОСОБА_2 Кочі Хайрмохаммед, зобовязалася повернути ОСОБА_1, у строк до 03 січня 2015 року. Однак, у вказані в Договорі позики від 25 грудня 2001 року, Договорі позики від 05 вересня 2007 року та в Договорі позики від 03 січня 2010 року, строки відповідач позику не повернула, на вимоги позивача щодо сплати боргу не реагує.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, на підставах викладених у позовній заяві, просив суд його задовольнити і стягнути з ОСОБА_2 Кочі Хайрмохаммед на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 14 000 доларів США та 86 000 євро.

У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити, на підставах викладених у запереченні проти позовної заяви, вказавши, що строк повернення зазначених у Договорі позики від 25 грудня 2001 року, Договорі позики від 05 вересня 2007 року та в Договорі позики від 03 січня 2010 року, ще не настав, а тому позивач не має право вимагати дострокового повернення позик.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

25 грудня 2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Кочі Хайрмохаммед було укладено Догові позики, згідно з п. 1 якого ОСОБА_2 Кочі Хайрмохаммед, зайняла у Омар-Хабиби ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 14 000, 00 доларів США. Факт отримання ОСОБА_2 Кочі Хайрмохаммед, грошових коштів, підтверджується її особистим підписом на вказаному договорі.

Вказану суму, ОСОБА_2 Кочі Хайрмохаммед, зобовязалася повернути ОСОБА_1, у строк до 25 грудня 2014 року.

Додатковим підтвердженням існування заборгованості є нотаріально засвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, заява від 23 березня 2015 року.

В ході розгляду справи, судом також було встановлено, що грошові кошти за Договором позики від 25 грудня 2001 року надавалися ОСОБА_1 особисто ОСОБА_2 Кочі Хайрмохаммед, безпосередньо для придбання нею у особисту приватну власність транспортного засобу Toyota Yaris 2002 р.в., д/н 30055ОК, кузов № НОМЕР_1.

Крім того, 05 вересня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Кочі Хайрмохаммед було укладено Догові позики, згідно з п. 1 якого ОСОБА_2 Кочі Хайрмохаммед, зайняла у Омар-Хабиби ОСОБА_1, грошові кошти у розмірі 50 000, 00 євро. Факт отримання ОСОБА_2 Кочі Хайрмохаммед, грошових коштів, підтверджується її особистим підписом на вказаному договорі.

Вказану суму, ОСОБА_2 Кочі Хайрмохаммед, зобовязалася повернути ОСОБА_1, у строк до 05 серпня 2013 року.

Додатковим підтвердженням існування заборгованості є нотаріально засвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, заява від 23 березня 2015 року.

Грошові кошти за Договором позики від 05 вересня 2007 року надавалися ОСОБА_1 особисто ОСОБА_2 Кочі Хайрмохаммед, для особистих потреб.

03 січня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Кочі Хайрмохаммед було укладено Догові позики, згідно з п. 1 якого ОСОБА_2 Кочі Хайрмохаммед, зайняла у Омар-Хабиби ОСОБА_1, грошові кошти у розмірі 36 000, 00 євро. Факт отримання ОСОБА_2 Кочі Хайрмохаммед, грошових коштів, підтверджується її особистим підписом на вказаному договорі.

Додатковим підтвердженням існування заборгованості є нотаріально засвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, заява від 23 березня 2015 року.

Судом встановлено, що грошові кошти за Договором позики від 03 січня 2010 року надавалися ОСОБА_1 особисто ОСОБА_2 Кочі Хайрмохаммед, безпосередньо для придбання нею у особисту приватну власність нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення 6-го поверху, площею 56,4 кв.м., по вул. Жуковського, 33 у м. Одесі, яке і було придбано відповідачем 15 січня 2010 року на підставі Договору купівлі-продажу нежитлових приміщень.

Однак, на даний час жодну з зазначених вище сум грошових коштів, за договорами позики, ОСОБА_2 Кочі Хайрмохаммед, позивачу ОСОБА_1 не повернула, чим порушила взяті на себе зобовязання.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцнм) у строк та в порядку, що встановлені договором..

Згідно зі ст. 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

Разом з тим, незалежно від фіксації еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, згідно з частинами ч. 1 та ч. 2 ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Таким чином, оскільки сторонами були дотримані усі вимоги норм чинного законодавства щодо укладення договору позики, факти отримання грошей відповідачем не спростовані,та у встановлені строки відповідач позику не повернула, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі:

-14 000 доларів США, що за курсом долару США до гривні, встановленим НБУ на 11 січня 2016 року, становить: 14 000 доларів США * 23,502697 = 329 037 грн. 76 коп.;

-50 000 євро, що за курсом євро до гривні, встановленим НБУ на 11 січня 2016 року, становить: 50 000 євро * 25,246597 = 1 262 329 грн. 85 коп.;

-36 000 євро, що за курсом євро до гривні, встановленим НБУ на 11 січня 2016 року, становить: 36 000 євро * 25,246597 = 908 877 грн. 49 коп.

Всього: 329 037 грн. 76 коп. + 1 262 329 грн. 85 коп. + 908 877 грн. 49 коп. = 2 500 245 грн. 10 коп.

Крім того, з відповідача на користь позивача, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, також підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору.

Керуючись: ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 533, 524, 1046, 1047, 1049, 1059 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_4 ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Кочі Хайрмохаммед про стягнення заборгованості за договорами позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 Кочі Хайрмохаммед, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1 суму боргу, яка виникла за Договором позики від 25 грудня 2001 року, Договором позики від 05 вересня 2007 року, Договором позики від 03 січня 2010 року, в розмірі 2 500 245 (два мільйони пятсот тисяч двісті сорок пять) грн. 10 коп., що еквівалентно 14 000 (чотирнадцяти тисячам) доларів США та 86 000 (вісімдесят шість тисяч) євро.

Стягнути з ОСОБА_2 Кочі Хайрмохаммед, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплачений судовий збір у розмірі 6 890,00 (шість тисяч вісімсот девяносто ) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: С.М. Кічмаренко

11.01.2016