ПОВТОРНЕ ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
22 березня 2016 р. м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:
головуючої - судді Логінової С.М.,
при секретарі Ленчицькій А.Б
за участю представника позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення боргута стягнення відсотків за користування коштами,
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про повернення боргу та стягнення відсотків за користування коштами. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 15 травня 2014 року він уклав договір позики із ОСОБА_3, за умовами якого він позичив відповідачу 1500 дол. США, а відповідач, у свою чергу, зобов'язався повернути вказану суму у строк до 15 червня 2014 року. На підтвердження отриманих коштів відповідач власноручно написав розписку. На час звернення до суду відповідач борг не повернув.
ОСОБА_2 посилається на те, що відповідач згідно договору позики повинен повернути йому кошти у сумі 1500 дол. США.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом.
При договорі позики у іноземній валюті може нараховуватися у разі його прострочення три проценти річних по формулі: сума боргу х 3% / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення.
Розрахунок 3% річних.
Сума боргу 1500 дол. США.
Період невиконання зобов'язань становить:
У 2014 році: з 15.05.2014 по 31.12.2014 -231 день. 1500 х 3% / 365 х 231 = 28,48 дол. США.
У 2015 році: з 01.01.2014 по 31.07.2015 -212 днів. 1500 х 3% / 365 х 212 = 26,14 дол. США.
Загальна сума 3% річних за невиконання зобов'язань становить 54,62 дол. США.
Стягнути з ОСОБА_3 три процента річних у сумі 54,62 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ (2201,49 грн. за 100 дол. США) складає 1202,45 грн. та судові витрати.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, але про причини своєї неявки не повідомив. Суд приходить до висновку ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи.
Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином та у відповідності до умов договору, вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України зобов'язання підлягає виконанню у строк, встановлений у договорі.
За ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно з ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Розписка, підписана відповідачем, є саме таким документом.
Відповідно до ст.1049 того ж Кодексу позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк і в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року по справі № 6-79цс14 за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Судом встановлено, що 15 травня 2014 року ОСОБА_2 уклав договір позики із ОСОБА_3, за умовами якого він позичив відповідачу 1500 дол. США, а відповідач, у свою чергу, зобов'язався повернути вказану суму у строк до 15 червня 2014 року. На підтвердження отриманих коштів відповідач написав розписку. На час звернення до суду відповідач борг не повернув.
Згідно із п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду України від 25.06.2014 року по справі № 6-25цс14 передбачена статтею 625 ЦК України відповідальність застосовується до правовідносин зобов'язального характеру, які виникають з приводу грошових зобов'язань. У силу положень статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів. Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Підставою застосування відповідальності, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, є прострочення боржником виконання грошового зобов'язання. Тобто порушенням грошового зобов'язання є невиконання боржником обов'язку сплатити грошові кошти.
Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
ОСОБА_3 зобов'язався повернути кошти до 15.06.2014 р., що підтверджується розпискою, написаною відповідачем власноручно, а тому час прострочення виконання грошового зобов'язання слід рахувати з 16.06.2014 р.
Відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, а тому має сплатити позивачці три проценти річних від простроченої суми у сумі 50,42 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ на день прийняття рішення становить 1089,87 грн., які розраховані наступним чином:
з 16 червня 2014 року до 31 грудня 2014 року (198 днів) у сумі 24,41 дол. США (1500х3:100:365х198);
з 01.01.2015 року по 31.07.2015 (211 днів) у сумі 26,01 дол. США (1500х3:100:365х211).
Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Судом встановлено, що у заяві про перегляд заочного рішщення відповідач вказує на факт неотримання ним коштів за договором позики, проте ОСОБА_3 не надав доказів неотримання коштів.
Згідно ст. 79 Цивільного процесуального кодексу України до судових витрат відносяться витрати на правову допомогу, а у відповідності до ст. 88 того ж кодексу стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Суд приходить до висновку, що витрати на правову допомогу у сумі 1500 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Таким чином, з відповідача на користь позивача слід покласти судовий збір, понесений ним за оплату судового збору у сумі 455,13 грн. (464,80х97,92:100).
Керуючись ст.ст. 10, 11, 16, 60, 79, 88, 213, 215, 226 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 15, 526, 530, 612, 625, 1049, 1047, 1049 Цивільного кодексу України суд
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення боргута стягнення відсотків за користування коштами задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1500 дол. США суми позики та 3% річних три проценти річних від простроченої суми у розмірі 50,42 дол. США, а всього 1550,42 дол. США.
У решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 455,13 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 1500 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особою, без участі якої проголошено рішення - протягом 10 днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Хмельницької області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Логінова С.М.