У х в а л а

іменем україни

21 січня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,

Карпенко С.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю, зацікавлені особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Саутенко НаталіяВладиславівна, Харківська міська рада, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 16 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із указаною заявою, в якій просив встановити факт його проживання із ОСОБА_4 однією сім'єю у період з грудня 2004 року до дати відкриття спадщини після ОСОБА_4, зокрема - до 6 січня 2015 року.

На обґрунтування вимог ОСОБА_2 посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_4, єдиним спадкоємцем якого є заявник, оскільки він проживав разом із померлим однією сім'єю з грудня 2004 року і до дати смерті ОСОБА_4 Місцем їх проживання була квартира АДРЕСА_1. Вони вели спільний побут, мали спільне віросповідання та разом здійснювали діяльність, пов'язану з ним, спільно володіли побутовим та іншим майном. Вони регулярно проводили разом час та займались спільними справами. Саме заявником було проведено та оплачено всі ритуальні послуги у зв'язку зі смертю ОСОБА_4

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2015 року заяву ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю задоволено. Встановлено факт проживання ОСОБА_2 із ОСОБА_4 однією сім'єю понад п'ять років, у період з грудня 2004 року і до дня смерті ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування ухвали суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 1 п. 5, ч. 2 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України і роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно із ч. 6 ст. 235 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що встановлення факту проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 однією сім'єю необхідно заявнику для подальшого оформлення ним права на спадщину - квартиру АДРЕСА_1.

Наведене свідчить про те, що при розгляді справи в порядку окремого провадження виник спір про право, який повинен вирішуватися в порядку позовного провадження.

За таких підстав, суд апеляційної інстанції обґрунтовано залишив заяву без розгляду відповідно до ч. 4 ст. 256 ЦПК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», оскільки із заяви вбачається спір про право.

З такими висновками погоджується колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, оскільки такі відповідають дійсним обставинам справи, доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 16 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Т.Л. Ізмайлова

С.О. Карпенко