Номер провадження: 22-ц/785/6093/16
Головуючий у першій інстанції Фабіжевський С. А.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Гірняк Л.А.,Заїкіна А.П.

з участю секретаря - Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Квартирно експлуатаційного відділу міста Одеси Міністерства оборони України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,діючої своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , треті особи Орган опіки та піклування Котовської міської ради Одеської області, Котовський місцевий прокурор Одеської області про виселення, за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12 лютого 2016 року, -

встановила:

В січні 2014 року КЕВ м. Одеси звернувся до суду з позовом про виселення і в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідачі проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Проте будівлі військового містечка № НОМЕР_1 м. Котовськ, зокрема і будівля № 614, є військовим майном, яке обліковується на балансі квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси. Таким чином, у спеціально пристосованому приміщені будівлі проживають особи, які не мають відношення до Міністерства оборони України. ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_2 , невісткою ОСОБА_3 та онуками ОСОБА_4 і ОСОБА_5 заселилась у гуртожиток МОУ будучи працівником Збройних Сил України, згодом була звільнена та зараз працює в сфері обслуговування комунальної власності місцевого органу влади.

Позивач просив суд виселити відповідачів із житлового приміщення (площею 37,0 кв.м) в гуртожитку МОУ за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачі в судовому засіданні позов заперечили у повному обсязі.

Котовський місцевий прокурор Одеської області залишив розгляд справи на розсуд суду.

Рішення ухвалено у відсутність позивача представників КЕВ м. Одеси та органу опіки та піклування Котовської міської ради Одеської області.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі КЕВ м. Одеси, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга КЕВ м. Одеси підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог КЕВ м.Одеси , суд першої інстанції виходив з безпідставності позовних вимог та посилався на те,що відповідач ОСОБА_1 була зареєстрована та проживає разом з членами своєї родини у спірному приміщенні як колишній працівник Збройних Сил України, відповідачі не мають власного житла, більше десяти років на законних підставах проживають за місцем реєстрації у гуртожитку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступного.

Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування інакше як з підстав і в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 127 ЖК УРСР, пункту 2 Примірного положення гуртожитки призначаються лише для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період їх роботи або навчання. Під гуртожитки надаються спеціально спорудженні або переобладнані з цією метою жилі приміщення. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Згідно із частинами другою, третьою статті 132 ЖК УРСР працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв`язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення.

З матеріалів справи вбачається , що будівлі військового містечка № НОМЕР_1 м. Котовськ, зокрема і будівля № НОМЕР_2 , є військовим майном, яке обліковується на балансі квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси та використовується ,як гуртожиток.

Відповідач ОСОБА_1 з 2002 року зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею проживають: син ОСОБА_2 , невістка ОСОБА_3 , онуки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які зареєстрованими у вказаній кімнаті не значаться.

Відповідач ОСОБА_1 вселилась у кімнату гуртожитку АДРЕСА_2 будучи працівником Збройних Сил України, згодом була звільнена та зараз працює в сфері обслуговування комунальної власності місцевого органу влади.

Матеріали справи не містять докази отримання відповідачем ОСОБА_1 спеціального ордеру на вселення до гуртожитку.

Матеріали справи не містять докази звільнення відповідача ОСОБА_1 з роботи, з підстав звільнення за власним бажанням без поважних причин або за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину .

Матеріали справи не містять докази наявності у відповідача ОСОБА_1 іншого житла.

Відповідно до пояснень відповідача ОСОБА_1 ,наданих нею в судовому засіданні колегії суддів ,вбачається,що в МОУ вона працювала з 1996 року на посаді оператора ХВО котельної. З військової частини була звільнена у зв`язку із зміною штатів за переводом .В гуртожитку фактично проживає з 1997 року на підставі розпорядження командира частини. Іншого житла у неї не має.

Відповідно до пояснень відповідачів ОСОБА_2 ,та ОСОБА_3 ,наданих ними в судовому засіданні колегії суддів вбачається,що у спірну кімнату гуртожитку вони вселилися як члени сім`ї ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції вірно встановив ,що відповідач ОСОБА_1 була вселена у гуртожиток та зареєстрована у гуртожитку як працівник військової частини Збройних Сил України у 2002 році , а тому не підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення .

Відповідно до частин першої, другої статті 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом статті 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та їх неповнолітні діти ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є членами сім`ї ОСОБА_1 , хоча і проживають у гуртожитку ,проте зареєстровані за іншою адресою.

Таким чином , відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та їх неповнолітні діти ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,як члени сім`ї ОСОБА_1 також не підлягають виселенню.

Суд першої інстанції повно встановив фактичні обставини справи на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів, вірно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин та з урахуванням зібраних доказів дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції того,що відповідач ОСОБА_1 не отримувала спеціального ордеру на спірну житлову площу в гуртожитку МОУ , оскільки відповідач ОСОБА_1 була вселена у гуртожиток на підставі розпорядження командира військової частини за час роботи в військовій частині та проживає в гуртожитку більш 10 років, що виключає самоправне вселення.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції вимог ст. 116 ЖК УРСР не заслуговують на увагу , оскільки з цих підстав позовних вимог позивачем не було заявлено та зазначені підстави не були предметом спору.

За таких підстав, відповідно до п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, апеляційна скарга КЕВ м. Одеси підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси відхилити.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

А.П.Заїкін

Л.А.Гірняк