"23" березня 2016 р. Справа № 363/5243/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

(ЗАОЧНЕ)

23.03.2016 року Вишгородський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Баличевої М.Б., секретаря Кашоїди М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Державне агентство земельних ресурсів України в особі Управління Держземагенства України у ОСОБА_4 районі Київської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Державне агентство земельних ресурсів України в особі Управління Держземагенства України у ОСОБА_4 районі Київської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. Позов обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі продажу земельної ділянки, укладеного 13.10.2003 року між ним та ОСОБА_5 посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_4 нотаріального округу ОСОБА_6 позивач є власником земельної ділянки площею 0, 0957 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована на масиві «Дідовиця» в м. Вишгороді (в той час в с. Нові Петрівці). 19.11.2003 року позивач отримав державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий номер 32218860:01:01:016:0004, однак, при встановленні межових знаків згідно державного акту виявилось, що внаслідок технічної помилки конфігурація земельної ділянки, зазначена в державному акті не відповідає кадастровим планам на місцевості. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 19.12.2008 року було задоволено його позов до управління земельних ресурсів у ОСОБА_4 районі та визнано недійсним і скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на його імя 13.10.2003 року. Також позивач зазначив, що цим рішенням суду було зобовязано управління земельних ресурсів у ОСОБА_4 районі Київської області організувати роботи по виготовленню державного акту на право власності на земельну ділянку, внести відповідні зміни до технічної документації та видати йому новий державний акт. Виготовши технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд масив «Дідовиця», м. Вишгород він звернувся до державного кадастрового реєстратора із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки, але отримав рішення № РВ-015 від 07.10.2015 року про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. Свою відмову в проведенні державної реєстрації кадастровий реєстратор обґрунтував тим, що подані документи не відповідають вимогам Закону України «Про Державний земельний кадастр», а саме в частині погодження меж із суміжними землекористувачами та органом місцевого самоврядування, оскільки на належну йому земельну ділянку накладаються земельні ділянки, що належать відповідачам. Рішенням 4 сесії VI скликання ОСОБА_4 міської ради Київської області за № 4/28 від 06.04.2011 року відповідачу ОСОБА_3 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо надання у власність земельної ділянки площею 0, 1000 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку. Рішенням 6 сесії VI скликання ОСОБА_4 міської ради Київської області за № 6/19 від 06.07.2011 року відповідачу ОСОБА_2 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо надання у власність земельної ділянки площею 0, 1000 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку. Рішенням 7 сесії VI скликання ОСОБА_4 міської ради Київської області за № 25/7 від 28.10.2011 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 земельні ділянки площею 0, 1000 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку. Обставини накладення належним відповідачам земельних ділянок на земельну ділянку, що належить ОСОБА_1 підтверджується актом про встановлення меж земельної ділянки та меж обмежень та використання земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків від 22.10.2015 року. Таким чином позивач зазначає, що зазначені державні акти на право власності на земельні ділянки, видані на імя відповідачів порушують його права, як землевласника. У звязку з викладеним змушений звернутись до суду з даним позовом.

В судове засідання представник позивача не зявився, надав письмову заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, просив розглянути справу без його участі, проти постановлення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не зявились, про місце та час слухання справи повідомлялись своєчасно та належним чином через оголошення у пресі, про причини неявки суду не повідомили. Заяви про розгляд справи за їх відсутності від них не надходило.

Представник третьої особи Державного агентства земельних ресурсів України в особі Управління держземагенства України в ОСОБА_4 районі Київської області не зявився, надав письмову заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечує, просив розглянути справу без його участі, надав копії проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок .

Відповідно до ч. 4 ст. 169, 224 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачів на підставі матеріалів, які додані до справи, та постановити заочне рішення.

23 березня 2016 року відповідно до ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що дійсно на підставі договору купівлі продажу земельної ділянки, укладеного 13.10.2003 року між позивачем та ОСОБА_5 посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_4 нотаріального округу ОСОБА_6, позивач являється власником земельної ділянки площею 0, 0957 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована на масиві «Дідовиця» в м. Вишгороді (в той час в с. Нові Петрівці) (а.с. 7).

19.11.2003 року позивач отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0, 0957 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована на масиві «Дідовиця» в м. Вишгороді (в той час в с. Нові Петрівці) кадастровий номер 32218860:01:01:016:0004 (а.с. 8).

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 19.12.2008 року було задоволено позов ОСОБА_1 до управління земельних ресурсів у ОСОБА_4 районі та визнано недійсним і скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на імя позивача 13.10.2003 року. Крім того, цим рішенням суду було зобовязано управління земельних ресурсів у ОСОБА_4 районі Київської області організувати роботи по виготовленню державного акту на право власності на земельну ділянку, внести відповідні зміни до технічної документації та видати позивачу новий державний акт (а.с. 9).

Відповідно до акту про встановлення меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків вбачається, що належна позивачу земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована на масиві «Дідовиця» в м. Вишгороді (в той час в с. Нові Петрівці) кадастровий номер 32218860:01:01:016:0004 накладається на земельні ділянки, що належать відповідачам, що підтверджується зазначеним актом та державними актами на право власності на земельну ділянку, виданих на імя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 10-12).

Рішенням 4 сесії VI скликання ОСОБА_4 міської ради Київської області за № 4/28 від 06.04.2011 року відповідачу ОСОБА_3 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо надання у власність земельної ділянки площею 0, 1000 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с. 111).

Рішенням 6 сесії VI скликання ОСОБА_4 міської ради Київської області за № 6/19 від 06.07.2011 року відповідачу ОСОБА_2 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо надання у власність земельної ділянки площею 0, 1000 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с. 74).

Рішенням 7 сесії VI скликання ОСОБА_4 міської ради Київської області за № 25/7 від 28.10.2011 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 земельні ділянки площею 0, 1000 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с. 99, 141).

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З розяснень, наданих в Постанові Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду України за № 2 від 19.03.2010 року) вбачається, що державні акти про право власності або право постійного користування на земельну ділянку є документами, що посвідчують відповідне право і видаються на підставі рішень Кабінету Міністрів України, обласних, районних, Київської і Севастопольської міських, селищних, сільських рад, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій.

У спорах повязаних з правом власності або постійного користування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти про право власності чи постійного користування.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д)застосування інших, передбачених законом, способів.

Положеннями ч. 1 та ч. 5 ст. 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані обєкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або результатами аукціону. Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст.40 Земельного кодексу України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.

Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності (п.б. ч.1 ст.81 ЗК України).

Як встановлено доказами - набуття позивачем права власності на спірну земельну ділянку під будівництво та обслуговування житлового будинку було здійснено у відповідності до встановлених норм ст.116, 118 ЗК України.

Отже встановлено, що зазначені державні акти на право власності на земельні ділянки, видані на імя відповідачів порушують права позивача як землевласника, а тому суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 152 ЗК України, ст. 16 ЦК України, ст. ст. 4, 14,15, 88, 131,208,212,213,214,216,,224,226,ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Державне агентство земельних ресурсів України в особі Управління Держземагенства України у ОСОБА_4 районі Київської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати Державний акт серії ЯМ № 079501, виданий 07.12.2011 року на імя ОСОБА_2 ОСОБА_4 міською радою на земельну ділянку площею 0, 1000 га, що розташована за адресою: Київська область, м. Вишгород, масив «Дідовиця» для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд, кадастровий номер :01:016:0154.

Визнати недійсним та скасувати Державний акт серії ЯМ № 079784, виданий 07.12.2011 року на імя ОСОБА_3 ОСОБА_4 міською радою на земельну ділянку площею 0, 1000 га, що розташована за адресою: Київська область, м. Вишгород, масив «Дідовиця» для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд, кадастровий номер :01:016:0153.

Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше трьох днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя М.Б. Баличева