АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/951/16 Справа № 202/1581/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Черненкової Л.А., Пономарь З.М.

при секретарі - Черкас Є.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що 28 квітня 2004 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладений договір, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 4 396 грн. зі сплатою 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27 квітня 2005 року.

З метою виконання зобов'язань за кредитним договором, 28 квітня 2004 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір поруки, за яким поручитель поручився перед кредитором за належне виконання позичальником взятих на себе зобовязань за кредитним договором.

Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 20 жовтня 2010 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк» укладений договір поруки.

В порушення умов договору ОСОБА_2 свої зобовязання належним чином не виконувала, у звязку із чим ПАТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути солідарно із відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 106 727, 15 грн.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03 квітня 2015 року позовні вимоги задоволено частково (а.с.54-57).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № ZRH0RK02832136 від 28 квітня 2004 року: заборгованість за кредитом 4 396 грн. 00 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом 29 074 грн. 35 коп.; заборгованість по комісії за користування кредитом 571 грн. 50 коп.; судовий збір в розмірі 340 грн. 42 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення процесуального права при ухваленні судового рішення, просить рішення суду скасувати в частині відмови у стягненні пені, та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вимог (а.с. 60-64).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду слід залишити без змін, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 квітня 2004 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладений договір, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 4 396 грн. зі сплатою 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27 квітня 2005 року.

З метою виконання зобов'язань за кредитним договором, 28 квітня 2004 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір поруки, за яким поручитель поручився перед кредитором за належне виконання позичальником взятих на себе зобовязань за кредитним договором. 20 жовтня 2010 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк» укладений договір поруки.

У звязку із неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором у ОСОБА_2 виникла заборгованість, яка станом на 18 листопада 2013 року становить 106 727, 15 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 4 396 грн. 00 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом 29 074 грн. 35 коп.; заборгованість по комісії за користування кредитом 571 грн. 50 коп.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання 72 685 грн. 30 коп. (а. с. 5).

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано застосував вимоги ч. 3 ст. 551 ЦК України та задовольнив частково позовні вимоги.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про необхідність стягнення заборгованості у повному обсязі, яка передбачена умовами договору, тому як застосування ч.3 ст. 551 ЦК України є правом суду.

Застосування судом вказаної норми є одним із законних способів зменшення розміру цивільно-правової відповідальності за порушення зобов'язання. Однак таке застосування не свідчить про неправомірність нарахованої неустойки і може застосовуватися судом незалежно від того передбачена чи ні така неустойка умовами договору. В будь-якому разі зменшення судом неустойки не є порушенням принципів свободи договору та належного виконання зобов'язання.

Отже ч.3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного судочинства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, якщо він значно перевищує розмір збитків, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-100 цс 14.

У звязку із вищезазначеним, суд першої інстанції вирішуючи спір, який виник між сторонами в достатньо повному обсязі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

За викладених обставин, доводи апеляційної скарги не дають підстав для її задоволення, оскільки вони були предметом дослідження у суді першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

ОСОБА_5

ОСОБА_6