Ухвала

іменем україни

16 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П., Дербенцевої Т.П., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про визнання недійсними договорів дарування та їх скасування, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 16 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів дарування та їх скасування.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 січня 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 7 062 грн, та на користь ОСОБА_2 - в розмірі 121 грн 80 коп.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 16 листопада 2015 року зазначену ухвалу міськрайонного суду в частині вирішення питання про стягнення з позивача на користь ОСОБА_4 витрат на правову допомогу змінено, а саме зменшено розмір таких витрат до 4 141 грн 20 коп.

В іншій частині ухвала суду першої інстанції залишена без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить постановлені ухвали суду скасувати і відмовити в задоволенні заяви про стягнення судових витрат, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Змінюючи частково ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд фактично погодився з його висновками щодо наявності підстав для стягнення з позивача витрат на правову допомогу, при цьому зменшив розмір таких витрат.

Проте з висновками суду апеляційної інстанції в частині відшкодування витрат на правову допомогу на користь ОСОБА_4 погодитися не можна виходячи з наступного.

У ч. 1 ст. 88 ЦПК Українизазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК Українивитрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 47 цього Кодексу учасниками цивільного процесу, крім осіб, які беруть участь у справі, є секретар судового засідання, судовий розпорядник, свідок, експерт, перекладач, спеціаліст, особа, яка надає правову допомогу.

Згідно із ст. 56 ЦПК Україниправову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Така особа має право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У п. п. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді, як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч. 3 ст. 79, ст. ст. 84,88, 89 ЦПК України.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Апеляційний суд на порушення приписів ст. 303 ЦПК України на зазначене уваги не звернув, не перевірив чи була допущена у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 56 ЦПК України, до участі у справі особа, яка надавала правову допомогу ОСОБА_4, а також наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу і їх розрахунку, з огляду на викладене не є обґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції про стягнення вищевказаних витрат у розмірі 4 141 грн 20 коп.

Крім того, судом апеляційної інстанції у порушення вимог ч. 4 ст. 338 ЦПК України не враховано висновки і мотиви, з яких скасовано попередню ухвалу апеляційного суду, й які є обов'язковими при новому розгляді справи.

За таких обставин, які свідчать про те, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано закон, що призвело до неправильного вирішення справи в частині визначення розміру судових витрат, ухвала апеляційного суду в частині вирішення вимог про стягнення на користь ОСОБА_4 витрат на правову допомогу не може вважатися законною й обґрунтованою, та підлягає скасуванню, а справа в зазначеній частині - передачі на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргуОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 16 листопада 2015 року в частині вирішення вимог ОСОБА_4 про відшкодування витрат на правову допомогу скасувати.

Справу в зазначеній частині передати на новий апеляційний розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

В.П. Гончар

Т.П.Дербенцева

В.О.Савченко