У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів:Гвоздика П.О., Євтушенко О.І., Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г., Мартинюка В.І.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання договору найму квартири укладеним, за касаційною скаргоюОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Сумської області від 01 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що на підставі договору купівлі-продажу від 15 жовтня 2005 року він є власником трикімнатної квартири НОМЕР_1 в житловому будинку АДРЕСА_1, в якій після розірвання шлюбу проживає його колишня дружина та дочка. З метою недопущення непорозумінь і сварок з приводу користування квартирою та оплати комунальних послуг, а також вважаючи за потрібне отримувати плату за користування квартирою, він запропонував відповідачці укласти договір найму житла, однак вона від його укладення відмовилась, у зв'язку з чим просив визнати договір найму житлового приміщення від 30 червня 2015 року укладеним з 02 липня 2015 року в судовому порядку.

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 27 серпня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 01 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Визнано укладеним з 02 липня 2015 року договір найму житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, від 30 червня 2015 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на запропонованих ним умовах.

Вирішено питання про стягнення судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існує домовленість про безоплатне проживання відповідача у належній позивачу квартирі і позивач не обґрунтував належним чином розмір плати за користування квартирою .

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що укладення договору найму житла в письмовій формі є обов'язком відповідача, яка, отримавши від позивача пропозицію укласти договір, ухилилася від його укладення, чим порушила права позивача як власника квартири. Зустрічний позов з приводу встановлення плати за користування житлом відповідач не пред'явила, відповідь з власною пропозицією стосовно ціни договору не надіслала, протоколу розбіжностей не склала, у зв'язку з чим апеляційний суд дійшов висновку, що вимога про визнання договору найму жилого приміщення укладеним відповідає нормам ст. ст. 156, 158, 162 ЖК України, ст. ст. 810, 811 ЦК України та належному способу захисту порушеного права.

Проте з такими висновками судів погодитись не можна.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Зазначеним вимогам рішення апеляційного суду не відповідає.

Відповідно до ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. До договору найму житла, крім найму житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 811 ЦК України визначено, що договір найму житла укладається у письмовій формі.

За змістом ст. 158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови договору найму.

Разом з тим відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу, відповідно до якої до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. При відсутності угоди між власником будинку та колишнім членом сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих правовідносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 ЖК України.

Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві власності, встановлюється угодою сторін. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначається угодою сторін.

Ухвалюючи рішення, апеляційний не визначився з характером спірних правовідносин; з огляду на те, що норми ст. 811 ЦК України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Крім того, не врахував, що відповідач вселилася до спірної квартири як член сім'ї позивача та що припинення сімейних відносин із власником квартири не позбавляє її права користування займаним приміщенням; не перевірив доводів відповідача, викладених у запереченні, про те, що після розірвання шлюбу вона сплачує плату за утримання житла, користування комунальними послугами та прибудинковою територією.

Поряд з цим на порушення вимог ст. ст. 3, 4 ЦПК України апеляційний суд не з'ясував чи передбачено законом такий спосіб захисту порушеного права, як визнання договору найму укладеним.

За таких обставин рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 01 жовтня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик Судді: О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко В.І. Мартинюк