Справа №478/260/16-ц
пров. №2-о/478/7/2016
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

16 лютого 2016 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі : головуючої судді Сябренко І.П.

за участю: секретаря Поліщук С.П.

заявниці ОСОБА_1

представника заявниці ОСОБА_2

заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Казанка цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Олександрівська сільська рада Казанківського району Миколаївської області, ОСОБА_3 про встановлення факту визнання батьківства,

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому посилаючись на необхідність підтвердження юридичного факту, що має значення для створення умов щодо здійснення права на спадщину за законом, що складається із земельної ділянки, що належала її батьку ОСОБА_4, який помер 20 травня 2013 року, та посилаючись на положення, викладені у ст. ст. 130, ст.135 СК України просила ухвалити судове рішення про встановлення факту визнання батьківства померлого ОСОБА_4 відносно неї.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 пояснила, що її мати ОСОБА_3 (нині ОСОБА_5) ОСОБА_6 та батько ОСОБА_4 з 1992 року проживали спільно і вели спільне господарство, а 23.03.1995 року народилася вона, а через рік її брат ОСОБА_3 У звязку з тим, що батько зловживав спиртними напоями батьки з 2003 року припинили фактичні шлюбні відносини. Після смерті батька, що мала місце 20.05.2013 року відкрилася спадщина. У звязку з тим, що в її свідоцтві про народження батьком зазначений ОСОБА_7, особи якого не існувало взагалі, оскільки запис про батька, ім'я та по батькові було проведено за вказівкою її матері, вона як донька і спадкоємець першої черги спадкування за законом позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину, тому просила задовольнити заяву і встановити факт визнання батьківства померлого ОСОБА_4 відносно неї.

Заінтересована особа ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що дійсно заявниця ОСОБА_1 є рідною донькою померлого ОСОБА_4, тому не заперечував проти задоволення заяви.

Заінтересована особа Олександрівська сільська рада Казанківського району Миколаївської області явку свого представника в судове засідання не забезпечила.

Вислухавши пояснення сторін, опитавши свідків та дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі СК України застосовується до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком, суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сімю України. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сімю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матірю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Згідно ст.ст.51, 52, Кодексу про шлюб та сімю України (в редакції Закону 1969 року чинній на дату народження позивача, далі КпШС України) взаємні права та обов'язки батьків ґрунтуються на походженні дітей, засвідченому у встановленому законом порядку. Походження дитини від батьків, які перебувають між собою в шлюбі посвідчується записом про шлюб батьків.

В силу приписів ч.2 та ч.3 ст.53 КпШС України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Відповідно ст.54 КпШС України батько і мати, які перебувають у шлюбі між собою записуються батьками дитини в книзі народжень.

Згідно ст.55 КпШС України якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства запис про батька дитини в книзі народжень провадиться за прізвищем матері, ім'я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою.

Як видно з витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №7 від 05.02.2016 року ОСОБА_4 помер 20.05.2013 року у віці 64 років.

Згідно свідоцтва про народження серії І-ФП №260310 від 03.05.1995 року ОСОБА_9 народилася 23 березня 1995 року. Її батьками зазначені: батько - "Карнаухов Василь Васильович", мати ОСОБА_10.

З пояснень свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вбачається, що з 1992 року ОСОБА_4 і ОСОБА_10 проживали разом в ІНФОРМАЦІЯ_1 і у них в 1995 році народилася донька ОСОБА_11.

З пояснень свідка ОСОБА_5 видно, що з 1992 року по 2003 рік проживала разом з ОСОБА_4 У 1995 році від фактичних шлюбних відносин народилася донька ОСОБА_11, в якої в свідоцтві про народження запис про батька, ім'я та по батькові було проведено за її вказівкою у звязку з тим, що їй не подобалось прізвище «Лука».

Враховуючи те, що запис в книзі народжень про батька ОСОБА_9 було вчинено за дошлюбним прізвищем матері "Карнаухов", а його ім'я, по батькові та національність записано за її вказівкою «Василь Васильович», є підстави вважати, що народження дитини мало місце у матері, яка не перебувала у шлюбі, та за відсутності спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства.

Частиною 1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заявницею ОСОБА_1 не надано належних доказів, які можуть достовірно підтвердити факт спільного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та ведення ними спільного господарства до народження дитини, або ж доказів, що підтверджують факт спільного виховання чи утримання ними дитини, чи доказів, що з достовірністю підтверджують визнання ОСОБА_4 батьківства.

Пояснень свідків ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_11 та ОСОБА_5, допитаних в судовому засіданні, недостатньо для підтвердження таких фактів. Крім того, показання свідків є неконкретними та не доводять з достовірністю тих обставин, що підлягають доказуванню у цій справі.

Посилання заявниці на заяву до суду про стягнення аліментів від 15.12.1997 року та на постанову судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 30.12.1997 року про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на її утримання, як на докази, що підтверджують факт її утримання з боку ОСОБА_4 та визнання батьківства, суд вважає безпідставними.

Враховуючи те, що у свідоцтві про народження ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, серії І-ФП №260310 від 03.05.1995 року батьком значиться - "Карнаухов Василь Васильович" (за прізвищем матері, а ім'я та по батькові вказані за її вказівкою), а не "Лука Василь Васильович", тому постанова судді від 30.12.1997 року про стягнення з ОСОБА_4, як з батька, аліментів на утримання дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, є такою, що винесена з порушенням вимог закону, оскільки ОСОБА_4 в реєстраційних документах не значився батьком дитини і рішення суду про встановлення батьківства ОСОБА_4 щодо дитини (на час винесення постанови від 30.12.1997 року) не ухвалювалося.

Крім того, зазначені заявницею заява від 15.12.1997 року та постанова судді від 30.12.1997 року про стягнення аліментів можуть свідчити лише про ухилення певної особи від обов'язку утримувати дітей, але не можуть слугувати доказами факту утримання дитини чи визнання батьківства.

За таких обставин, вимоги заявниці ОСОБА_1 про встановлення факту визнання батьківства не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 11, 209, 212-215, 218, 259 ЦПК України, суд

В и р і ш и в:

В задоволенні заявлених вимог ОСОБА_1, заінтересовані особи: Олександрівська сільська рада Казанківського району Миколаївської області, ОСОБА_3 про встановлення факту визнання батьківства, - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Казанківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя