Справа №590/210/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Воловик Г. М.
Номер провадження 22-ц/788/458/16 Суддя-доповідач - Ільченко О. Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Рибалки В. Г. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Ямпільського районного суду Сумської обсласті від 29 січня 2016 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

та за зустрічними позовами

ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання недійсним кредитного договору № 0238/07/17/СL від 11 грудня 2007 року

та ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання недійсним договору поруки № 0238/07/17/СL/S-1 від 11 грудня 2007 року і визнання поруки припиненою,

в с т а н о в и л а :

18 лютого 2015 року ПАТ «Банк Форум» звернувся до суду з зазначеним позовом, який уточнивши (а.с. 41 т. 2), обгрунтовував тим, що згідно умов кредитного договору від 11 грудня 2007 року ОСОБА_3 відкрито відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 20 000 доларів США. На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, між Банком та позичальником укладено іпотечний договір 11 грудня 2007 року, предметом якого є квартира за адресою: АДРЕСА_1. Крім того, 11 грудня 2007 року між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_5 укладено договір поруки, згідно якого поручитель прийняв на себе зобов'язання відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником умов кредитного договору. Боржник ОСОБА_3 за кредитним договором своїх зобов'язань належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 27 липня 2015 року утворилась заборгованість в розмірі 23667,14 доларів США, яка складається 19712,33 доларів - заборгованості за кредитом, 2831,90 доларів - заборгованості за нарахованими процентами, 1122,91 доларів - пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором та 5000 штрафу, що просив Банк стягнути в солідарному порядку з відповідачів.

11 березня 2015 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3, кожен окремо, звернулися до суду із зустрічними позовними заявами (а.с. 61 -72 т. 1), які обґрунтовували тим, що Банком були порушені вимоги законодавства щодо валюти кредитування, кредитний договір та договір поруки носять дискримінаційні по відношенню до них умови, суперечать вимогам законодавства, при укладенні спірних договорів вони помилялися щодо обставин, які мають істотне значення, обставини, якими сторони керувалися укладаючи договори, істотно змінилися. Крім того вказували, що при підписанні договорів Банком були порушені їх права, як споживачів банківських послуг, на отримання повної та достовірної інформації щодо кредиту, зокрема, на отримання інформації у письмовому вигляді про умови кредитування відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про інформацію» та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. Вказували, що на момент укладення договорів не були обізнані з умовами кредитування, валютними ризиками під час виконання зобов'язань за кредитним договором, методики визначення Банком валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти. Тому, посилаючись на ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215, ч. 1 229, ч.ч. 1, 2 652 ЦК України, ОСОБА_5 просила суд визнати договір поруки укладений 11 грудня 2007 року недійсним, а боржник ОСОБА_3 просив визнати недійним п. 1.1 кредитного договору від 11 грудня 2007 року щодо відкриття Банком позичальнику відновлювальної кредитної лінії на споживчі цілі з лімітом кредитування 20 000 доларів США та зобов'язати ПАТ «Банк Форум» перевести валюту кредитування в гривню по курсу НБУ на час підписання договору 11 грудня 2007 року.

23 квітня 2015 року ОСОБА_5 змінила позовні вимоги та просила суд визнати поруку припиненою та кредитний договір недійсним (а.с. 144 - 145 т. 1).

Рішенням Ямпільського районного суду Сумської обсласті від 29 січня 2016 року позов ПАТ «Банк Форум» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором №0238//07/17-CL від 11 грудня 2007 року в розмірі: 19712,33 доларів США - заборгованість по поверненню кредитних коштів, 2831,90 доларів США - заборгованість за нарахованими процентами, 1122,91 доларів США - пені за невиконання зобовязань, а всього 23667,14 доларів США та 5000,00 грн. - штрафу.

В задоволенні зустрічних позовів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 відмовлено. Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь держави витрати по сплаті судового збору по 3001,35 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити ПАТ «Банк Форум» у задоволенні позову, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_5 задовольнити у повному обсязі. При цьому вказує, що суд при вирішенні справи не врахував того факту, що згідно Інструкції Про касові операції в банках України, затвердженою Постановою НБУ № 337 від 14 серпня 2003 року, видача готівки іноземної валюти фізичним особам здійснюється за відповідною заявою. Не погоджується з висновками суду про те, що меморіальні ордери є підтвердженням факту отримання ОСОБА_3 готівкою грошових коштів в іноземній валюті та, що заяви про видачі готівки були підставою для видачі кредиту, оскільки підставою в них вказаний інший кредитний договір та не підписувались позичальником. Не визнає суму заборгованості за кредитним договором та вказує, що відповідач отримав за кредитним договором кошти в розмірі 3500 доларів США, які були повернуті ним вчасно та в повному обсязі. Вважає, що висновок суду, що ОСОБА_3 отримав у Банку кредитні кошти у розмірі 20000 доларів США не підтверджений жодним допустимим доказом. Не погоджується з рішенням суду в частині стягнення з відповідачів 5000 грн. штрафу, оскільки доказів порушень умов договору позичальником Банком не надано. Вказує, що суд при вирішенні справи безпідставно не взяв до уваги висновок судово - економічної експертизи та того, що відповідачі на момент укладення договору не були обізнані щодо істотних умов договору, а саме умовами кредитування, валютними ризиками під час виконання зобов'язань за кредитним договором, методики визначення Банком валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти.

Заслухавши пояснення представника відповідачів, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення представника Банку, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла до висновку, , що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов ПАТ «Банк Форум», суд виходив з того, що Банк умови кредитного договору виконав, надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 20000 доларів США, що підтверджується виписками з особового рахунку позичальника, зведеною випискою на отримання коштів, витягами з електронної бази даних заявок на видачу кредитних коштів, проте останній порушив зобов'язання по своєчасному поверненню кредитних коштів, тому у позивача виникло право достроково вимагати повернення суми кредиту, відсотків, штрафу та пені за несвоєчасне виконання зобов'язань. Крім того, суд, вирішуючи зустрічні позовні вимоги, не вбачав підстав для їх задоволення, оскільки, обставини на які посилались позивачі у зустрічних позовних заявах не знайшли свого підтвердження у справі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо стягнення заборгованості по сплаті кредитних коштів, яка складається з заборгованість по поверненню кредитних коштів та заборгованості за нарахованими процентами та висновком суду щодо наявності підстав для стягнення штрафних санкцій, оскільки це ґрунтується на матеріалах справи.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено, що підставою для звернення до суду стало порушення боржником ОСОБА_3 зобов'язань щодо повернення заборгованості суми за кредитним договором від 11 грудня 2007 року № 0238/07/17-CL.

Перевіряючи доводи позивача, встановлено, що на виконання умов договору ПАТ «Банк Форум» відкрив відповідачу відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 20000 доларів США зі сплатою 13 % річних за користування кредитом строком по 10 грудня 2017 року (а.с. 7 - 8 т. 1).

Згідно п. 2.3 кредитного договору ліміт кредитування зменшується згідно з графіком (Додатком 1 до договору). Повернення коштів здійснюється шляхом сплати позичальником коштів на відкритий позичковий рахунок.

Відповідно до п. 4.4. за кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобов'язань, передбачених п. 3.3 договору, позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 5000 грн.

В забезпечення повернення кредитних коштів, 11 грудня 2007 року між Банком та ОСОБА_5 укладений договір поруки № 0238//07/17-CL/S-1 (а.с. 15 т. 1), згідно якого остання прийняла на себе зобов'язання відповідати в повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором № 0238//07/17-CL від 11 грудня 2007 року.

11 грудня 2007 року ОСОБА_3 та ПАТ «Банк Форум» уклали іпотечний договір в забезпечення повернення кредитних коштів , відповідно до якого предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира, що знаходиться за адресою в АДРЕСА_1 та належить позичальнику на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 14 червня 2005 року (а.с.12-14 т. 1).

Згідно з п. 2.6 Договору проценти за користування кредитними коштами позичальник сплачує самостійно в валюті кредиту щомісячно не пізніше 20-го числа кожного місяця, а за умовами п. 2.7 - в першу чергу сплачуються прострочені проценти та комісії.

Таким чином, сторонами узгоджено питання щодо розміру щомісячних внесків по кредитам.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивач виконав умови договору, надавши позичальнику кошти за кредитною лінією у розмірі 20000 доларів США, що підтверджується заявами на видачу за № 5965 від 11 грудня 2007 року на суму 3500 доларів, за № 111998 від 17 грудня 2007 року на суму 2000 доларів та № 143334 від 19 грудня 2007 року на суму 1000 доларів, а заявки на видачу готівки в розмірі 13500 доларів не збереглися у зв'язку з закінченням терміну їх зберігання. Цей факт підтверджується актами знищення касових документів (а.с. 129 - 134 т. 2).

Факт видачі відповідачу готівки на суму 13500 доларів США підтверджується виписками по особовому рахунку та витягами з електронної бази (а.с. 102 - 106 т. 1, 24 - 31, 116 - 123 т. 2).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги вказані докази, оскільки їх фальшивість не доведена відповідачами.

При цьому колегія суддів враховує ту обставину, що відповідно до актів № 10 від 05 серпня 2014 року та № 14 від 24 червня 2015 року, затвердженими уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум», були знищенні касові документи (гривневі та валютні) за 2007 - 2008 роки і вказані акти погоджені ЕПК Державного архіву.

Згідно Постанови Правління Національного Банку України № 601 від 08 грудня 2004 року «Про затвердження Переліку документів, що утворюються в діяльності Національного Банку України із зазначенням строків зберігання - касові документи зберігаються протягом п'яти років в умовах особливого періоду.

Пунктом 4.4 Положення про організацію операційної діяльності в банках України визначено, що залежно від виду операції, первинні документи оформлюються у вигляді паперових чи електронних носіїв.

Із витягів електронної бази позивача вбачається, що номера та дати заяв на видачу готівки співпадають з номерами підтверджуючих документів при проведенні банківських операцій зазначених на виписках по особовим рахункам на ОСОБА_3, згідно яких йому було перераховано і видано кредитних коштів на зазначену суму 20000 доларів США.

Із огляду кредитної справи позичальника ОСОБА_3 № 0238/07/17-СL вбачається, що на розгляді кредитної комісії Сумської філії АКБ «Форум» від 15 листопада 2007 року вирішено надати ОСОБА_3 кредит в розмірі 20000 доларів США за програмою кредитна лінія під заставу рухомого та нерухомого майна».

За умовами кредитного Договору позичальник повинен здійснювати щомісячні платежі по відсоткам від суми кредиту, а зменшення тіла кредиту, як передбачено Додатком № 1 до кредитного договору, повинно відбуватись з червня 2017 року (а.с. 9 т. 1). Таким чином, позичальник повинен сплачувати щомісячно проценти в розмірі 1,08 (13%:12 місяців).

Із розрахунку позивача вбачається, що боржник ОСОБА_3, перестав виконувати обов'язки по щомісячній сплаті платежів з листопада 2014 року перестав здійснювати оплату процентів (а.с. 4 т. 1).

Відповідно розрахунку позивача, який не спростовується апелянтом вбачається, що відповідач:

1) 18 січня 2008 року здійснив платіж по процентам у розмірі 42,08 доларів та 7,94 доларів - всього 50 доларів США, тобто виходячи з 1,08 % від суми кредиту 5500 доларів США отриманого 11 грудня та 17 грудня 2007 року;

2) 20 лютого 2008 року відповідач здійснює платіж 83,98 доларів + 16,02 доларів США = 100 доларів, тобто 1,08 %, виходячи із суми кредиту 9500 доларів США (3500+2000+1000+2000+1000), отриманого станом на 01 лютого 2008 року;

3) 21 березня 2008 року ОСОБА_3 сплачує проценти у розмірі 135,40 доларів, виходячи із суми кредиту 14500 доларів США (9500+5000);

4) 22 квітня 2008 року відповідач сплачує проценти 206,82 доларів та 11,86 доларів США (всього 218,68 доларів), що становить щомісячний платіж від суми кредиту 20000 доларів (14500+4000+1500).

Подальшу сплату відповідач здійснює у розмірі 215,56 доларів щомісячних платежів, тобто 1,08 % від суми кредиту 19962 доларів США.

І, як вбачається із розрахунку, саме в такому розмірі, відповідач сплачував щомісячний платіж в травні 2008 року та на протязі до жовтня 2014 року.

Із огляду кредитної справи вбачається, що позичальнику починаючи з січня 2010 року неодноразово надсилались листи - попередження щодо сплати суми боргу у розмірі 215,56 доларів США - боргу за платежами по процентам і позичальник виконав вимоги Банку, сплачуючи щомісячні платежі від кредитної заборгованості в розмірі 20000 доларів США, яка зменшилась до 19712,33 доларів США станом на 21 лютого 2014 року, внаслідок незначних проплат тіла кредиту.

Таким чином, за наявності письмових доказів, які суд першої інстанції поклав в основу, виходячи із розрахунків та платіжних документів, що свідчать про факт боргових зобов'язань відповідача ОСОБА_3 перед Банком у заявленому розмірі, що відповідачем та поручителем ОСОБА_5 не спростовувалось в зустрічних позовних заявах, датованих 11 березня 2015 року та 24 квітня 2015 року (а.с. 61, 67, 144 - 146 т.1), то колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про те, що позичальником були отримані кошти тільки у розмірі 3500 доларів США.

За викладених обставин, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги висновок судової економічної експертизи, оскільки вона проведена без врахування виписок з особового рахунку позичальника та витягів з електронної бази та інших доказів щодо розрахунків по кредитному договору.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з висновком суду в частині стягнення пені.

Умовами п. 4.1 кредитного договору передбачено сплату позичальником пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів у розмірі 0,2 % за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік.

Із розрахунку заборгованості (а.с. 43 т. 2) вбачається, що пеня у розмірі 1122,91 доларів США нарахована Банком у період з березня 2014 року по липень 2015 року, тобто, із визначеної суми, 40,15 доларів США знаходяться за межами річного строку позовної давності.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»).

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та умовах, встановлених законом (ч. 3 ст. 533 ЦК України).

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо перерахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами укладеними між резидентами на території України.

Таким чином, пеня має обчислюватися та стягуватися лише у національній валюті України - гривні. В даному випадку розмір пені за період в один рік складає 23899,90 грн. ((1122,91 доларів США - 40,15 доларів США)х22,07352 грн. курс долара НБУ станом на 27 липня 2015 року).

З огляду на викладене та враховуючи ті обставини, що на утриманні боржника знаходиться двоє малолітніх дітей, ОСОБА_5 на даний час не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, тому колегія суддів вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин норму ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшити розмір пені до 1000 грн.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, висловленими Верховним Судом України у постановах від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100 цс 14 та від 4 листопада 2015 року у справі № 6-1120цс15.

Отже, відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення пені у розмірі 1122,91 доларів США, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню , а рішення суду - зміні.

Інші доводи апеляційної скарги про факт порушення прав відповідачів щодо ненадання інформації, як споживачам, не врахування змін до кредитного договору та наявності підстав для визнання поруки припиненою не заслуговують на увагу.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Так, у кредитній справі є згода поручителя ОСОБА_5 на отримання позичальником ОСОБА_3 кредиту на суму 20000 доларів США (а.с. 75 зворот), вбачається, що обсяг відповідальності поручителя не збільшувався, згідно з Умовами надання кредиту кредитна лінія відкривалась саме на 20000 доларів США та зазначалась сукупна вартість кредиту (валюта кредитування, розмір процентної ставки, термін користування кредитними коштами, сума комісії та ін.).

Таким чином, встановлено, що кредитний договір та договір поруки підписані сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; відповідачі на момент укладення договору не заявляли додаткових вимог щодо умов кредитного договору та в подальшому виконували його; Банк надав позичальнику документи, які передували укладенню кредитного договору щодо сукупної вартості кредиту, що вбачається із кредитної справи, в тому числі і про реальну процентну ставку.

Крім того, в кредитному договорі відображені штрафні санкції у випадку порушення умов кредитування (п. 4.1, 4.4), тому колегія суддів погоджується з висновком суду щодо стягнення штрафу у розмірі 5000 грн., оскільки встановлено, що у 2014 році позичальник не застрахував предмет іпотеки, отже, рішення суду в цій частині відповідає вимогам закону та умовам договору і ці обставини не спростовані апелянтом.

Позичальник був ознайомлений з вказаними документами, тому доводи апеляційної скарги, що відповідачі були обмежені у отримані інформації про сукупну вартість кредиту є безпідставними, на протязі семи років вони погоджувались з умовами кредитування, сплачуючи кредитну заборгованість, тому колегія суддів не вбачає порушень їх прав як споживачів, до того ж у справі відсутні докази, що відповідачі звертались за наданням додаткової інформації до Банку і їм було відмовлено.

Посилання апелянта на дві додаткові угоди № 1 від 20 вересня 2010 року та № 2 від 21 березня 2012 року (а.с. 10 - 11 т. 1) не є підставою для визнання поруки припиненою, оскільки ці угоди стосуються строку погашення процентної ставки, що і було передбачено кредитним договором та порядку списання грошових коштів з поточного рахунку позичальника.

За викладених обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення зустрічних позовів.

Колегія суддів вважає, що підлягає зміні рішення суду в частині стягнення судових витрат, оскільки, стягуючи з відповідачів на користь держави по 3001,35 грн., суд першої інстанції не врахував вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у редакції, яка діяла на день подачі позову. Тому, у порядку ст. 88 ЦПК України, пропорційно до задоволених вимог Банку слід стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 судовий збір на користь держави у розмірі 3654 грн., тобто по 1827 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2; 309 ч.1 п.п. 1, 4; 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Ямпільського районного суду Сумської обсласті від 29 січня 2016 року в частині вирішення первісного позову змінити.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором № 0238//07/17-CL від 11 грудня 2007 року в розмірі 22544,23 доларів США, яка складається з 19712,33 доларів США - заборгованості по поверненню кредитних коштів, 2831,90 доларів США - заборгованості за нарахованими процентами, та стягнути 1000 грн. - пені за невиконання зобов'язань і 5000,00 грн. - штрафу.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 судовий збір на користь держави у розмірі 3654 грн., тобто по 1827 грн. з кожного.

В іншій частині рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -