Справа № 301/89/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" лютого 2016 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Халак Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Іршавського району, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та приватний нотаріус Іршавського районного нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Іршавського району, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та приватний нотаріус Іршавського районного нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання права власності на нерухоме майно, що складається з житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: с. Дубрівка, №214, Іршавського району, в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 30.01.2015 року померла мати позивача ОСОБА_7 На випадок смерті вона заповіту не залишила. Позивачка прийняла спадщину, однак не може оформити свідоцтво про право на спадщину та право власності на житловий будинок, оскільки такий у встановленому порядку не зареєстрований. Вказаний будинок побудований у 1981 році на земельній ділянці, відведеній для забудови. Згідно погосподарськогого обліку та свідоцтва про право власності на житловий будинок від 22.03.2006 року власником вказаного домоволодіння була покійна ОСОБА_7 Інші спадкоємці першої черги спадщину не прийняли. Просила визнати за нею право власності на спадкове майно.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, у тому числі, через свого представника, причини неявки суду не повідомила (а.с.53).

Представник позивача ОСОБА_8 у судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала заяву, в якій позов підтримала і просила розглянути справу по суті без їїї участі ( а.с. 53, 65).

Відповідач представник ОСОБА_2 сільської ради в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву, в якій проти позову не заперечує і просив розглянути справу по суті в його відсутності (а.с. 42).

Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, подали до суду заяви, в яких проти позову не заперечували і просили розглянути справу по суті в їхз відсутності ( а.с.36-38,41,43,44).

Третя особа- приватний нотаріус ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив( а.с.40).

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно свідоцтва про право власності, яке видане 22.03.2006 року виконкомом ОСОБА_2 сільради Іршавського району вбачається, що житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в с.Дубрівка, №214, Іршавського району, належав на праві власності ОСОБА_7 ( а.с.67). Однак, право власності на нерухоме майно не зареєстровано ні в Іршавському БТІ, ні в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ( а.с.63).

Технічний паспорт на вказаний житловий будинок виготовлений (а.с. 9-15, 69-72). Будинок збудовано ОСОБА_7 у 1981 році на земельній ділянці, відведеній для забудови за адресою с. Дубрівка, №183, відповідно до дозволу на право виконання будівельних робіт (а.с.7, 8, 47). Згідно довідки виконкому ОСОБА_2 сільради від 18.01.2016 року №40, у 2000 році в с.Дубрівка відбулася зміна нумерації будинків: будинку №183 присвоєно №214 (а.с.45).

ОСОБА_7 померла 30.01.2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФМ №186541 від 31.01.2015 року (а.с. 58).

Заповіту ОСОБА_7 не залишила. Дана обставина підтверджується довідкою ОСОБА_2 сільради №621 від 21.07.2015 року та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с. 58, 60-61).

Спадкоємцями першої черги за померлою ОСОБА_7 є її діти: позивачка ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3, а також відповідно до вимог ч.1 ст. 1266 ЦК України в порядку представлення онуки треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (4,5).

Інших спадкоємців першої черги не має, оскільки чоловік спадкодавця - ОСОБА_9 помер 10.08.2000 року ( а.с.5).

На день смерті ОСОБА_7 разом з нею у спадковому будинку, що розташований в с. Дубрівка, №214, проживала спадкоємець першої черги позивачка ОСОБА_1, тобто відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, прийняла спадщину (а.с. 66).

Крім того, позивачка ОСОБА_1 у визначений законом строк відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини ( а.с.56).

Згідно ст.1268 ч.5 ЦК України, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємці першої черги - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, на день смерті не проживали із спадкодавцем, із заявою про прийняття спадщини відповідно до ст. 1269 ч.1 ЦК України у нотаріальну контору у визначений законом строк не зверталися, про що свідчать матеріали спадкової справи (а.с.56-64).

Не заперечували вони і проти визнання права власності на спадкове майно за позивачкою.

10.09.2015 року спадкоємцеві ОСОБА_10 нотаріусом видані два Свідоцтва про право на спадщину за законом за померлою ОСОБА_7, згідно яких позивачка успадкувала земельну ділянку, транспортний засіб та грошові вклади, які належали до спадкового майна ( а.с.16,21).

Однак, спадкоємцю було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який входить до складу спадщини, оскільки такий не зареєстрований (а.с.19-20).

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідач ОСОБА_2 сільрада, на території якої розташоване незареєстроване нерухоме майно, не заперечувала проти визнання права власності на вказаний будинок за позивачкою.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не може отримати свідоцтво про право на спадщину та оформити право власності на житловий будинок, оскільки такий побудований у 1981 році, коли набуття права власності на нерухоме майно не повязувалося з його державною реєстрацією, тому такий не зареєстрований.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на час завершення його будівництва.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена 31 січня 1966 року.

За змістом зазначеного нормативного акту виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Такого висновку дійшов ВСУ, виклавши правову позицію у постанові від 18.12.2013 у справі № 6-137цс13, яка згідно зі статтею 3607 ЦПК є обовязковою для судів.

Оскільки згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке в установленому порядку не зареєстровано, власником житлового будинку в с. Дубрівка, №214, Іршавського району, була ОСОБА_7, спадкоємцем якої, що прийняла спадщину є позивачка, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1218, 1223, 1261, 1266 ч.1, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 57-60, 158 ч.2, 197 ч.2, 208, 209, 212-215 ЦПК України,

р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташовані за адресою: с. Дубрівка, №214, Іршавського району, Закарпатської області, в цілому.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Головуюча : М. О. Пітерських