Справа № 127/2470/16-ц
Провадження № 2/127/2069/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Волошина С.В.,

при секретарі Тонкопій Ю.І.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 10.02.2016 року звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстровано 15.08.2005 року виконавчим комітетом Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області, про що 15.08.2005 року в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №57.

Позовна заява мотивована тим, що сімейне життя подружжя не склалося через несумісність характерів подружжя, різні уявлення про сімейний устрій і взаємини у сім»ї. Відповідач під час сумісного проживання жив своїм окремим життям, не рахуючись з інтересами сім»ї, проблемами сім»ї не цікавився. Подружжя втратило взаєморозуміння, відділилось один від одного, припинило спільне проживання та ведення спільного господарства. Позивач вважає, що відновити сімейні стосунки неможливо та недоцільно, відносини подружжя налагодити не вдасться, шлюб носить формальний характер, на примирення та відновлення подружніх відносин позивач не згодна, подальше збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам та інтересам спільної доньки.

Від шлюбу у подружжя є малолітня дитина донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з матір»ю та проживатиме з нею після розірвання шлюбу.

Спільно придбаного під час шлюбу майна у подружжя немає.

Викладене стало підставою для звернення позивача із позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1О позов підтримала, просила його задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 повідомив, що проти розірвання шлюбу не заперечує, з приводу відсутності спільно придбаного майна подружжя послався на свої заперечення, які він надав до суду 14.03.2016 року, зміст яких зводиться до того, що у сторін є спір щодо поділу майна подружжя та щодо визначення часу спілкування батька з дитиною. Зазначені спори сторони вирішать в судовому порядку в іншому провадженні. Крім того, відповідач заперечив проти залишення позивачу прізвища «Трохимчук».

Суд, заслухавши позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності та взаємозвязку, детально вивчивши заперечення відповідача проти позову, приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В ході дослідження позовної заяви та доданих до неї матеріалів судом відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України з'ясовано фактичні взаємини подружжя, а також те, що подана до суду позовна заява відповідає дійсній волі позивача та відповідача, їх бажання розірвати шлюб є істинним та добровільним.

Заперечення відповідача у справі жодним чином не спростовують підстав позову про розірвання шлюбу, а ще раз доводять ту обставину, що сторони мають різні погляди на належний уклад сімейного життя, взаємовідносини в сімї, побуті тощо.

Стосовно заперечення відповідача проти залишення позивачу шлюбного прізвища «Трохимчук» суд зазначає, що визначення прізвища особи є її особистим немайновим правом, яким вона користується на свій власний розсуд, тому заперечення відповідача в цій частині судом до уваги не приймаються.

Шлюб є добровільним сімейним союзом, що засновано на взаємних почуттях поваги та любові, ніхто не може бути примушеним перебувати у шлюбі.

Так, судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, існує формально, сторони припинили ведення спільного господарства 05.02.2016 року, відбувався непоправний розлад сімейних відносин, подальше збереження шлюбу є неможливим та недоцільним і суперечитиме інтересам позивача, тому шлюб між сторонами слід розірвати, а позов задовольнити.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в розмірі 551,20 гривень, а також 350 грн., витрат на правову допомогу, що полягала у підготовці позовної заяви. (а.с. 9).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, ст. ст.88, 208, 209, 212 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище «Бродецька»), ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 15.08.2005 року виконавчим комітетом Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області, про що 15.08.2005 року в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №57.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5 (Енгельса), 55 кв.2, в рахунок компенсації сплаченого судового збору 551 грн. 20 коп., а також витрати на правову допомогу в розмірі 350 грн.

Позивачу при реєстрації припинення шлюбу залишити прізвище «Трохимчук».

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з моменту його проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області.

Суддя: