Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення процентів та інфляційних втрат за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 7 жовтня 2015 року,

встановила:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що рішенням суду з ОСОБА_5 на його користь стягнуто 4 000 000 грн. Дане рішення не виконано. Зазначав, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 липня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 три проценти річних у сумі 21 698,63 грн, інфляційні втрати в розмірі 648 000 грн та судові витрати в сумі 767,34 грн, а всього стягнуто 670 465,97 грн.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 7 жовтня 2015 року апеляційне провадження у справі зупинено до вирішення апеляційним судом справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів та процентів за користування грошовими коштами.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З обставин справи вбачається, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 грудня 2014 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 7 квітня 2015 року, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 4 000 000 грн безпідставно набутих коштів. У решті вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 вересня 2015 року ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 7 квітня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

За положенням п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України за неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі.

Постановляючи ухвалу, апеляційний суд правильно виходив із того, що розгляд даної справи неможливий до вирішення апеляційним судом справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів та процентів за користування грошовими коштами.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 9 лютого 2016 року відновлено апеляційне провадження у даній справі.

Того ж дня, апеляційним судом постановлено ухвалу про відхилення апеляційних скарг ОСОБА_5 та ОСОБА_4, рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від

20 липня 2015 року залишено без змін.

З урахуванням наведено, подана ОСОБА_4 касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 7 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська