АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1806/16 Справа № 187/1342/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пищида М.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого: ОСОБА_2,

суддів: ОСОБА_3, ОСОБА_4

за участі секретаря: ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання договорів позики недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 10.06.2011року ОСОБА_6 взяла в борг грошові кошти в сумі 10000,00 грн., 16.07.2011 року отримала грошові кошти в умі 8000, 00 грн., що підтверджується розписками.

Рішенням Петриківського райсуду від 15.04.2015 року вказані договори позики були визнаними наявними і з неї на користь відповідачки було стягнуто 61 963 грн. з урахуванням боргу та процентів за користування.

Договори позики були укладені з умовами сплати ОСОБА_8, 15% місячних та 180 % річних під впливом тяжкої обставини.

Позивачка просить суд визнати договори позики від 10 червня та 16 липня 2011 року недійсними у звязку із тяжкими обставинами, а також стягнути судові витрати на її користь в розмірі 487 грн 20 коп.

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року В позовних вимогах ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання договорів позики недійсним відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26 грудня 2007 року позивачка ОСОБА_6, яка зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 отримала кредит в розмірі 30 000 грн у банку « ОСОБА_9 ОСОБА_5» строком на 120 місяців, а саме до 26 грудня 2017 року, уклавши договір іпотеки на предмет іпотеки будинок № 19 по вул. Дзержинського в с. Лобойківка Петриківського району, якій належав їй на праві власності ( а.с.33 - 40).

10 липня 2011 року ОСОБА_6 взяла до договору позики грошові кошти в розмірі 10 000 грн. і 17 червня грошові кошти в розмірі 8 000 грн. , а всього 18 000 грн у ОСОБА_7 під обіцянку повернути їй борг і виплати їй щомісячно 15 % річних , що підтверджується оглянутими в суді розписками ( а.с.56)

21 жовтня 2013 року заочним рішенням Петриківського райсуду було звернено стягнення на майно ОСОБА_6 за позовом Пат « Райффайзен банк ОСОБА_5» а саме, на будинок № 19 по вул. Дзержинського в с. Лобойківка з її виселенням з предмету іпотеки ( а.с.66-67).

У вересні 2014 року у звязку із невиконанням обовязків по поверненню позики ОСОБА_7 звернулась із позовом до суду до ОСОБА_6

Заочним рішенням Петриківського райсуду від 15 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_6 були задоволені частково, стягнуто із ОСОБА_6 на її користь борг за договорами позики від 10 червня 2011 року в розмірі 61 963 грн. 07 коп. і від 16 липня 2011 року в розмірі 50 573 грн. 19 коп. , а також судові витрати в розмірі 1 125 грн. 37 коп. Заочне рішення ОСОБА_6 від 15.04.2015 року вступило в закону силу.

У п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначається, що тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сімї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Обставина, яка вплинула на особу, має бути наявною саме на момент вчинення правочину, а не виникнути в подальшому.

Доводи апелянта про те, що відповідачка скористалась станом позивачки, та уклала з нею договір позики з невигідними умовами, колегія суддів вважає безпідставними, такими, що не підтверджені належними доказами та не мають правового значення для вирішення справи, оскільки апелянтом у відповідності до ст.ст.10,60 ЦПК України не надано будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин.

В той час, як з розписок вбачається, що договір позики укладався позивачем, без зазначення, що умови не в інтересах позивача, рішення суду щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_6, не оскаржувалось, тому слід важати, що позивачка визнала заборгованість перед відповідачем.

Зясувавши в достатньому повному обємі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінки, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами до переоцінки доказів і не згоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ч.3 ст. 209, ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: