Ухвала

іменем України

10 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючогоКасьяна О.П.,
суддів: Гончара В.П., Остапчука Д.О.,Дербенцевої Т.П., Савченко В.О.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Летичівської районної ради Хмельницької області, треті особи: комунальне підприємство Летичівської районної ради «Редакція «Летичівської газети» Хмельницької області, Летичівська районна державна адміністрація Хмельницької області, про визнання незаконним та скасування рішення, та за позовом ОСОБА_6 до Летичівської районної ради Хмельницької області, комунального підприємства Летичівської районної ради «Редакція «Летичівської газети» Хмельницької області, третя особа - Летичівська районна державна адміністрація Хмельницької області, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, за касаційною скаргою комунального підприємства Летичівської районної ради «Редакція «Летичівської газети» Хмельницької області на рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 04 серпня 2015 року та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 28 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом, у якому просила визнати незаконним та скасувати рішення Летичівської районної ради від 07 травня 2014 року «Про звіт редактора «Летичівської газети» в частині визнання її роботи як редактора газети незадовільною, визнати незаконним та скасувати спільне розпорядження Летичівської районної державної адміністрації Хмельницької області та Летичівської районної ради Хмельницької області від 16 травня 2014 року про застосування дисциплінарної відповідальності та оголошення їй догани за невиконання своїх обов'язків.

На обґрунтування своїх вимог посилалась на ті обставини, що вона належним чином виконувала покладені на неї обов'язки і підстав для накладення дисциплінарного стягнення не було, тому рішення та розпорядження прийняті з порушенням вимог чинного законодавства.

У серпні 2014 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом, у якому просила визнати незаконним та скасувати рішення Летичівської районної ради від 26 червня 2014 року № 6-32/2014 та наказ комунального підприємства Летичівської районної ради «Редакція «Летичівської газети» Хмельницької області від 22 липня 2014 року № 14 про звільнення її з роботи за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, поновити її на роботи на посаді редактора «Летичівської газети» та стягнути з Летичівської районної ради та КП Летичівської районної ради «Редакція «Летичівської газети» середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 червня 2014 року по день поновлення на роботі та 20 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування своїх вимог посилалась на ті обставини, що звільнення є незаконним, оскільки після застосування до неї дисциплінарного стягнення вона жодного проступку не вчиняла і до неї застосовано одночасно два дисциплінарні стягнення, отже підстав для звільнення не було, крім того, звільнення проведено під час її перебування у відпустці та в період санаторного лікування.

Ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області від 25 листопада 2014 року справи об'єднано в одне провадження.

Ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області від 03 серпня 2015 року прийнято відмову ОСОБА_6 від позову в частині її позовних вимог до Летичівської районної державної адміністрації Хмельницької області про визнання незаконним та скасування спільного розпорядження Летичівської районної державної адміністрації Хмельницької області та Летичівської районної ради Хмельницької області від 16 травня 2014 року «Про застосування дисциплінарної відповідальності до ОСОБА_6.» і закрито провадження у справі в цій частині.

Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 04 серпня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення Летичівської районної ради Хмельницької області від 26 червня 2014 року № 6-32/2014 та наказ КП Летичівської районної ради «Редакція «Летичівської газети» Хмельницької області від 22 липня 2014 року № 14 про звільнення ОСОБА_6 з роботи з посади редактора «Летичівської газети» та поновлено її на цій посаді.

Стягнуто з КП Летичівської районної ради «Редакція «Летичівської газети» Хмельницької області на користь ОСОБА_6 49 530 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 22 липня 2014 року по 03 серпня 2015 року без утримання податків та інших обов'язкових платежів.

Стягнуто з Летичівської районної ради Хмельницької області та КП Летичівської районної ради «Редакція «Летичівської газети» Хмельницької області на користь позивачки по 1 000 грн на відшкодування моральної шкоди з кожного.

У задоволенні позову про визнання незаконним та скасування рішення Летичівської районної ради Хмельницької області «Про звіт редактора «Летичівської газети» від 07 травня 2014 року в частині визнання роботи редактора «Летичівської газети» ОСОБА_6 незадовільною відмовлено.

Рішення суду в частині поновлення позивачки на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з Летичівської районної ради Хмельницької області в дохід держави 365 грн 40 коп., а з КП Летичівської районної ради «Редакція «Летичівської газети» Хмельницької області - 860 грн 70 коп. судового збору.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 28 жовтня 2014 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення з КП Летичівської районної ради «Редакція «Летичівської газети» Хмельницької області на користь ОСОБА_6 середнього заробітку за час вимушеного прогулу та судового збору змінено.

Стягнуто з КП Летичівської районної ради «Редакція «Летичівської газети» Хмельницької області на користь ОСОБА_6 57 067 грн 40 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 1 179 грн 67 коп. судового збору в дохід держави.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі КП Летичівської районної ради «Редакція «Летичівської газети» Хмельницької області просить скасувати рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відповідачем не оскаржуються, тому в цій частині судом касаційної інстанції відповідно до ст. 355 ЦПК України не переглядаються.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що звільнення позивачки з роботи проведено у період її тимчасової непрацездатності та перебування у відпустці, що порушує її права та вимоги ч. 3 ст. 40 КЗпП України.

Крім того, при прийнятті оскаржуваного рішення від 26 червня 2014 року про звільнення позивачки з посади редактора газети районною радою не дотримано порядку застосування дисциплінарного стягнення, визначеного ст. 149 КзпП України, оскільки вона не надавала своїх пояснень стосовно виявлених порушень, що є підставою для скасування рішення та наказу, поновлення позивачки на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Проте з такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій погодитись не можна на таких підставах.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим з виконанням усіх вимог цивільного судочинства, згідно з законом, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам оскаржувані судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 працювала редактором КП Летичівської районної ради «Редакція «Летичівська газета» Хмельницької області.

За результатами проведеної перевірки в редакції «Летичівська газета» 14-17 квітня 2014 року виявлено ряд порушень та рішенням Летичівської районної ради від 07 травня 2014 року № 8-30/2014 роботу позивачки визнано незадовільною та доручено голові районної ради створити балансову комісію районної ради та провести вивчення діяльності редакції «Летичівська газета».

Згідно з актом від 15 травня 2014 року позивачка відмовилась надати письмові пояснення щодо причин допущення порушень, виявлених в ході перевірки.

Спільним розпорядженням Летичівської районної ради та Летичівської районної державної адміністрації від 16 травня 2014 року № 182/35/2014-рс позивачці оголошено догану за невиконання обов'язків, передбачених контрактом, та встановлено строк для усунення допущених порушень до 01 червня 2014 року, однак вони у визначений строк не усунуті.

Рішенням Летичівської районної ради Хмельницької області від 26 червня 2014 року вирішено звільнити ОСОБА_6 з посади редактора і вказано, що днем звільнення вважати перший робочий день виходу із відпустки.

Наказом заступника редактора КПЛетичівської районної ради «Редакція «Летичівська газета» Хмельницької області від 22 липня 2014 року № 14 за погодженням з Летичівською районною адміністрацією позивачку звільнено з посади редактора КП Летичівської районної ради «Редакція «Летичівської газети» з 22 липня 2014 року відповідно до рішення Летичівської районної ради від 26 червня 2014 року та за п. 3 ст. 40 КЗпП України (систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення).

Оскільки звільнення позивачки було проведено без згоди профспілкової організації, яка діє на підприємстві, судом вирішено зупинити провадження у справі до вирішення відповідачем питання щодо надання згоди профспілковою організацією у строк до 14 жовтня 2014 року на звільнення позивачки, про що 29 вересня 2014 року Летичівським районним судом Хмельницької області постановлено відповідну ухвалу.

Згідно з протоколом № 4 засідання профорганізатора первинної профспілкової організації редакції «Летичівської газети» від 30 вересня 2014 року надано згоду на звільнення члена профспілки ОСОБА_6 з посади редактора «Летичівської газети».

За змістом п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Не допускається звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці (ч. 3 ст. 40 КЗпП України).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не виконав вимог процесуального права щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи, не перевірив, у зв'язку з чим саме було проведено звільнення позивачки з роботи та у чому полягає систематичність невиконання нею своїх обов'язків, не врахував, що до позивачки вже застосовувалось дисциплінарне стягнення у вигляді догани за невиконання обов'язків, передбачених контрактом, яке судом визнано таким, що накладено правомірно, а отже, не перевірив, які обов'язки в подальшому вона не виконувала систематично та чи правомірно проведено її звільнення і повноваження особи, якою воно проведено.

Встановивши, що при її звільненні відповідачем не дотримано порядок застосування дисциплінарного стягнення, визначеного ст. 149 КЗпП України, оскільки вона не надавала своїх письмових пояснень стосовно виявлених порушень, не перевірив, яким чином та чи вплинуло це на правомірність звільнення, не надав цим обставинам відповідної оцінки.

Разом із тим суд першої інстанції, пославшись на те, що звільнення проведено незаконно, оскільки позивачка перебувала на стаціонарному лікуванні на час прийняття рішення про її звільнення - 26 червня 2014 року, що підтверджується листком непрацездатності, не з'ясував, яким чином це має значення для встановлення правомірності звільнення, якщо воно проведено 22 липня 2014 року, не надав цим обставинам відповідної оцінки.

Крім того, пославшись на те, що позивачка перебувала на санаторному лікуванні 22 липня 2014 року, не з'ясував, чи є це підставою для висновку про проведення звільнення під час тимчасової непрацездатності, не встановив, у чому полягає тимчасова непрацездатність та не перевірив, чим вона має підтверджуватися, зробив передчасний висновок про незаконність звільнення з цих підстав.

При цьому не встановив період відпустки позивачки, не перевірив доводів відповідача про те, що вона була відкликана з відпустки, а пізніше цей наказ було скасовано, не перевірив правомірності проведення таких дій та ким вони проведені, не надав цим обставинам відповідної оцінки, зробив передчасний висновок про порушення відповідачем при проведенні звільнення вимог ч. 3 ст. 40 КЗпП України щодо заборони звільнення працівника під час відпустки та про поновлення її на роботі, ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права.

Апеляційний суд цих недоліків не усунув, на порушення ст. 303 ЦПК України не перевірив законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в цій частині в межах доводів апеляційної скарги, зробив передчасний висновок про залишення рішення суду першої інстанції в цій частині без змін.

Невиконання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, і є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, як передбачено ст. 338 ЦПК України.

Оскільки інші позовні вимоги є похідними від встановлення правомірності проведеного звільнення, рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду потрібно скасувати в частині задоволених позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення та наказу про звільнення позивачки з роботи, поновлення її на роботі та стягнення середнього заробітку і моральної шкоди та направити справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу комунального підприємства Летичівської районної ради «Редакція «Летичівської газети» Хмельницької області задовольнити частково, рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 04 серпня 2015 року та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 28 жовтня 2015 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування рішення та наказу про її звільнення з роботи, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку і моральної шкоди скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.П. Касьян
Судді: В.П. Гончар Т.П. Дербенцева Д.О. Остапчук В.О. Савченко