Справа № 657/2666/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2016 Каланчацький районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Ковальчук О. В.

за участю секретаря Шахової О.В.,

представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в смт. Каланчак справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договорів позики на суму 500000,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що між ним і відповідачем було укладено договір позики грошей у розмірі 700000,00 грн., що підтверджується борговими розписками від 12.02.2014 р. та від 12.08.2014 р. Згідно умов позики відповідач зобовязувався повернути борг у розмірі 200000,00 грн.. до 01.01.2015 р. та 500000,00 грн. до 01.03.2015 р. Свої зобовязання щодо повернення позики відповідач не виконав. На його вимоги щодо повернення позики відповідач не реагує. Вважає, що відповідач зобовязаний повернути борг та 3 % в рахунок відшкодування річних.

ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом в якому просить визнати недійсним договір позики на суму 500000,00 грн. відповідно до розписки від 12.08.2014 р. Свої вимоги мотивує тим, що отримав від ОСОБА_2 тільки 200000,00 грн., що підтверджується розпискою від 12.02.2014 р., а 500000,00 грн. він не отримував, вважає розписку на дану суму необґрунтованою та безпідставною.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_2 та представник позивача ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. Проти зустрічного позову заперечили та пояснили, що позику в сумі 500000,00 грн. ОСОБА_3 отримав, що підтверджено розпискою.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, надіслав заяву в якій просить справу розглянути без його участі, щодо позовних вимог покладається на розсуд суду.

Суд, вислухавши доводи сторін, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного.

Між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було укладено договір позики грошей у розмірі 700000,00 грн., що підтверджується борговими розписками від 12.02.2014 р. та від 12.08.2014 р. Згідно умов позики відповідач зобовязувався повернути борг у розмірі 200000,00 грн.. до 01.01.2015 р. та 500000,00 грн. до 01.03.2015 р. Свої зобовязання щодо повернення позики відповідач не виконав.

У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно положень ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Так, Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 вересня 2013 року розглянув справу № 6-63 цс 13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Що стосується стягнення з відповідача заборгованості по процентам, то суд вважає, що в цій частині позову необхідно відмовити, оскільки відповідно до положень п. 6 ст. 4 Закону "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" надання коштів (грошових) у позику є фінансовою послугою (фінансова послуга надається з метою отримання прибутку, різновидом якого є проценти. Фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, якщо це прямо передбачено законом. Отже, в інших випадках надання грошових коштів на умовах позики зі сплатою процентів не допускається.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Виходячи з наведеного суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню частково.

Статтею 1051 ЦК України передбачено, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може грунтуватись на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до тих випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Відповідач в зустрічному позові, не надав суду ніяких доказів, які б свідчили про безгрошівність договору, а також не надав доказів, що вказаний договір був укладений під впливом насильства, обману чи тяжкої обставини.

Виходячи з наведеного суд вважає, що в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити.

Крім того, у відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 6090 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,212,213 ЦПК України, ст.. 1046, 1049 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Первісний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики в розмірі 700000,00 грн. та судовий збір в розмірі 6090,00 грн.

В решті первісного позову відмовити.

В задоволенні зустрічного позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області, через Каланчацький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутніми при проголошені рішення, протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: Ковальчук О. В.