Справа № 182/2451/13-ц
Провадження № 2/0182/1324/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09.02.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Шестакової З.С.

при секретарі - Пометій Є.Т.

за участю: прокурора - Мельникової О.М.

представника позивача - ОСОБА_1

представника 3-ої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі цивільну справу за позовом Нікопольської міжрайонної прокуратури в інтересах територіальної громади міста Нікополя в особі виконавчого комітету Нікопольської міської ради до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області в особі Нікопольського районного відділу Державної міграційної служби в Дніпропетровській області, в якості третіх осіб: Комунальне підприємство «Міська житлово-технічна інспекція» та служба у справах дітей Нікопольської ради, про усунення перешкод у володінні та розпорядженні майном, шляхом зняття з реєстрації та виселення, суд

встановив:

Нікопольська міжрайонна прокуратура звернулася до суду в інтересах територіальної громади міста Нікополя в особі в особі виконавчого комітету Нікопольської міської ради до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, Головне управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області в особі Нікопольського районного відділу Державної міграційної служби в Дніпропетровській області (далі по тексту - ГУДМС в Дніпропетровській області), в якості третіх осіб: КП «Міська житлово-технічна інспекція» та служба у справах дітей Нікопольської ради, про усунення перешкод у володінні та розпорядженні майном, шляхом зняття з реєстрації та виселення з квартири.

Свої вимоги мотивують тим, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2011 року по цивільній справі за позовом Нікопольського міжрайонного прокурора Дніпропетровської області в інтересах виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_6, ОСОБА_7, в якості третіх осіб: державний нотаріус Першої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання спадщини відумерлою, витребування майна, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, в якості третіх осіб: державний нотаріус Першої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7, приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_10, про визнання договору дійсним та визнання добросовісним набувачем квартири, була частково задоволена апеляційна скарга прокурора. Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2011 року в частині відмови в задоволенні позову Нікопольському міжрайонному прокурору Дніпропетровської області в інтересах виконавчого комітету

Нікопольської міської ради Дніпропетровської області було скасовано. Позов Нікопольського міжрайонного прокурора Дніпропетровської області в інтересах виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_6, ОСОБА_7, в якості третіх осіб: державний нотаріус Першої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання спадщини відумерлою, витребування майна, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири задоволено частково. Визнаний недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 30 липня 2008 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міськрайонного нотаріального округу ОСОБА_10 Витребувана у ОСОБА_6 квартира АДРЕСА_1 на користь територіальної громади м. Нікополя в особі виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області. В задоволені зустрічного позову ОСОБА_6 до виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, в якості третіх осіб: державний нотаріус Першої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7, приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_10, про визнання договору дійсним та визнання добросовісним набувачем квартири, - було відмовлено.

На підставі зазначено рішення квартира АДРЕСА_1 передана в комунальну власність територіальної громади м. Нікополя в особі виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області та 02 жовтня 2012 року видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Вказану квартиру виконавчий комітет Нікопольської міської ради Дніпропетровської області планує надати громадянам, які перебувають на обліку у виконкомі Нікопольської міської ради як такі, що потребують поліпшення житлових умов, однак представникам управління комунального майна Нікопольської міської ради було відмовлено у доступі до квартири.

Встановлено, що 04 січня 2010 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 укладено договір оренди квартири АДРЕСА_1 строком до 31 грудня 2014 року. 09 грудня 2011 року в квартири як члени сімї власника зареєстровані 3 особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак, в квартирі вони не проживають.

Приймаючи до уваги те, що відповідач ОСОБА_3 з неповнолітніми дітьми не набула право користування житловим приміщенням, оскільки була зареєстрована у спірній квартирі як члени сімї ОСОБА_6, який станом на 09 грудня 2011 року (день реєстрації вказаних осіб) вже не був власником квартири АДРЕСА_1 та не мав законних прав розпоряджатися квартирою; до належного на той час власника квартири Нікопольської міської ради ОСОБА_3 з заявою про надання дозволу на продовження користуванням квартирою на підставі договору оренди від 04 січня 2010 року не зверталася, тому прокурор, захищаючи право власності територіальної громади м. Нікополя, просив суд усунути перешкоди у володінні та розпорядженні квартирою шляхом виселення та зняття з реєстрації ОСОБА_3 з неповнолітніми дітьми ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_2. Зобовязати Головне управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області в особі Нікопольського районного відділу Державної міграційної служби в Дніпропетровській області зняти ОСОБА_3 з неповнолітніми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

У судовому засіданні прокурор та представник виконавчого комітету Нікопольської міської ради позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. При цьому, суду показали, що ОСОБА_3 з неповнолітніми дітьми право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 не набула. Зараз вона житловим приміщенням не користується та квартира здається в оренду поденно. До того ж, ОСОБА_3 перебуває у шлюбі з ОСОБА_11, якому на праві власності належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_3 б в м. Нікополі.

ОСОБА_12, який представляє інтереси відповідача ОСОБА_3, спочатку позовні вимоги Нікопольської міжрайонної прокуратури в інтересах територіальної громади міста Нікополя в особі виконавчого комітету Нікопольської міської ради не визнав, вважаючи що відповідач разом з неповнолітніми дітьми має право користування квартирою № 66 в будинку № 42 по вул. Електрометалургів в м. Нікополі.

В наступні судові засідання відповідач та її представник не зявилися. Від представника відповідача 09 лютого 2016 року надійшла заява, в якій він просив розглянути справу без його участі (а.с.149).

Головне управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області в особі Нікопольського районного відділу Державної міграційної служби в Дніпропетровській області та третя особа КП «Міська житлово-технічна інспекція» з позовом ознайомлені, про день розгляду справи належним чином повідомлені. Представники Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області в особі Нікопольського районного відділу Державної міграційної служби в Дніпропетровській області та КП «Міська житлово-технічна інспекція» в судове засідання не зявилися, від даних осіб надійшли письмові заяви, в яких вони просили суд провести розгляд справи без їх участі.

Представник служби у справах дітей Нікопольської ради ОСОБА_2 не заперечила проти задоволення позовних вимог у разі реєстрації неповнолітніх дітей за іншою адресою.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оглянувши цивільну справу № 2-1578/11 за позовом Нікопольського міжрайонного прокурора Дніпропетровської області в інтересах виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи державний нотаріус Першої Нікопольської нотаріальної контори ОСОБА_8, ОСОБА_13, про визнання спадщини відумерлою, витребування майна, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, треті особи державний нотаріус Першої Нікопольської нотаріальної контори ОСОБА_8, ОСОБА_13, ОСОБА_7, приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_10, про визнання договору дійсним та визнання добросовісним набувачем квартири, суд дійшов до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що на теперішній час власником квартири АДРЕСА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 02 жовтня 2012 року є територіальна громада м. Нікополя в особі Нікопольської міської ради (а.с.9).

До 05 липня 2008 року власниками квартири АДРЕСА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22 жовтня 1993 року в рівних частках були ОСОБА_14, який 06 травня 2001 року помер, ОСОБА_15, яка померла 07 серпня 2006 року, ОСОБА_16, який 26 лютого 2007 року помер.

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2008 року були задоволені позовні вимоги ОСОБА_15 Встановлено факт належності ОСОБА_15 свідоцтва про право власності на житло від 22 жовтня 1993 року та визнано за нею право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_4 в порядку спадкування за законом.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2010 року заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2008 року скасовано, та ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2010 року провадження по справі за позовом ОСОБА_15 до територіальної громади м. Нікополя про визнання права власності на 2/3 частини квартири в порядку спадкування за законом закрито на підставі п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

05 липня 2008 року ОСОБА_13, діючи на підставі довіреності від імені ОСОБА_15, продала, а ОСОБА_7 придбав квартиру АДРЕСА_4.

30 липня 2008 року ОСОБА_7 продав спірну квартиру ОСОБА_6

Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4, укладений 30 липня 2008 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 та посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_10, рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2011 року (цивільна справа № 2-1578/11) був визнаний недійсним. Квартира АДРЕСА_4 була витребувана у ОСОБА_6 на користь територіальної громади м. Нікополя в особі виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області (а.с.5-8).

ОСОБА_3 з неповнолітніми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 09 грудня 2011 року як члени сімї власника та на підставі договору оренди даної квартири, укладеного 04 січня 2010 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3

Згідно частини 1 статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Приймаючи до уваги те, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4, укладений 30 липня 2008 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6, був визнаний недійсним з моменту його вчинення, суд приходить висновку, що ОСОБА_6 не набув права власності на дану квартиру та не мав законних прав розпоряджатися нею і надавати згоду на реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 з неповнолітніми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5, за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Нормою статті 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, судом встановлено, що права територіальної громади міста Нікополя в особі виконавчого комітету Нікопольської міської ради, як власника спірної квартири, порушено відповідачем ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей, оскільки вона з неповнолітніми дітьми не набули законного права користування житлому квартирі АДРЕСА_4.

Доводи представника відповідача про те, що ОСОБА_3 з неповнолітніми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5, набула право користування квартирою № 66 в будинку № 42 по вул. Електрометалургів в м. Нікополі Дніпропетровської області, оскільки зареєстрована за вказаною адресою та користується даною квартирою, не можуть бути прийняті судом до уваги.

Відповідно до вимог частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В той же час доказів, які б спростовували позовні вимоги позивача та доводили заперечення відповідача, представником відповідача суду не надано.

Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд приходить висновку, що відповідач ОСОБА_3 розпорядилася своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи те, що відповідно до вимог частини 4 статті 60 ЦПК України доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях, суд приходить висновку, що ОСОБА_3 з неповнолітніми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, підлягають виселенню з квартири АДРЕСА_4, без надання іншого житлового приміщення зі зняттям їх з реєстрації.

При цьому, права неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, не порушуються, оскільки ОСОБА_3 перебуває у шлюбі з ОСОБА_11, якому на підставі свідоцтва про право власності від 22 листопада 1993 року належить 1/3 частина

квартири АДРЕСА_5 б в м. Нікополі Дніпропетровської області (а.с.153-158).

В той же час, позовні вимоги щодо зобовязання Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області в особі Нікопольського районного відділу Державної міграційної служби в Дніпропетровській області зняти ОСОБА_3 з неповнолітніми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з реєстраційного обліку за вказаною адресою, задоволенню не підлягають, як заявлені передчасно, оскільки відповідно до вимог статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семі днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 на користь держави підлягають стягненню судові витрати в розмірі 551,20 грн.

З урахуванням викладених обставин та керуючись статтями 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212, 214, 215, 217, 218 ЦПК, 236, 319, 391 ЦК України, суд

вирішив:

Позов Нікопольської міжрайонної прокуратури в інтересах територіальної громади міста Нікополя в особі виконавчого комітету Нікопольської міської ради задовольнити частково.

Усунути перешкоди у володінні та розпорядженні квартирою № 66 в будинку № 42 по вул. Електрометалургів в м. Нікополі Дніпропетровської області шляхом виселення ОСОБА_3 з неповнолітніми дітьми: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з квартири АДРЕСА_4, та зняття їх з реєстрації.

В інший частині в позові відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати в розмірі 551,20 грн. (пятсот пятдесят одна грн. 20 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі, якщо рішення було ухвалене без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_17