У Х В А Л А

26 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,

Охрімчук Л.І., Ярема А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-західна залізниця» про відшкодування моральної шкоди,

встановила:

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 7 липня 2015 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-західна залізниця» (далі - ДТГО «Південно-західна залізниця») про відшкодування моральної шкоди з підстав, передбачених пунктом 2 частини 1 -статті 205 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1979/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 9 вересня 2015 року ухвалу суду першої інстанції скасовано, справу направлено для розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 грудня 2015 року касаційну скаргу ДТГО «Південно-західна залізниця» задоволено, ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 9 вересня 2015 року скасовано, залишено в силі ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 7 липня 2015 року.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_4 порушує питання про скасування ухваленого у справі рішення суду касаційної інстанції та передачу справи на розгляд до суду першої інстанції з підстави, передбаченої пунктом другим частини 1 статті 355 ЦПК України, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме: пункту 2 частини 1 статті 205 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1979/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>ЦПК України.

Для прикладу наявності зазначеної підстави заявник додає ухвали Верховного Суду України від 28 січня 2009 року, 24 березня 2010 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 липня та 24 грудня 2014 року в яких, на її думку, зазначені норми права застосовані по-іншому.

ОСОБА_4 указує на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Скасовуючи ухвалу суду апеляційної інстанції і залишаючи в силі ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у справі, суд касаційної інстанції виходив з того, що є таке, що набрало законної сили рішення суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2014 року, на яку посилається заявник як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм процесуального права, зроблено аналогічний висновок, з тих же підстав закрито провадження у справі, зазначена норма процесуального права застосована однаково.

Ухвали Верховного Суду України від 28 січня 2009 року та 24 березня 2010 року не можуть бути прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм процесуального права, оскільки суд касаційної інстанції скасував ухвали суду про закриття провадження у справі та передав справу на новий розгляд у зв'язку з тим, що суд не з'ясував усіх обставин, що мають процесуальне значення для прийняття рішення про закриття провадження у справі.

Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 липня 2014 року прийнята з інших правових підстав - судом скасовано ухвалу про закриття провадження у справі з підстав пункту 6, а не 2 частини 1 статті 205 ЦПК України.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-західна залізниця» про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н.П. Лященко

Л.І. Охрімчук

А.Г. Ярема