ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1071/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2016 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Сухомлінова С.М.

секретаря Палій Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель» про визнання недійсним іпотечного договору,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання недійсним договору іпотеки укладеного між сторонами 01 жовтня 2008 року. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що 01.10.2008р. позивач уклала також договір купівлі-продажу АДРЕСА_1 і придбану квартиру передала відповідачу в іпотеку. Стверджувала, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва вищевказаний договір купівлі-продажу квартири був визнаний недійсним, а тому позивач не мала права власності на квартиру в день укладання договору іпотеки.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, а представник відповідача позов не визнав і стверджував, що позов ОСОБА_2 направлений на ухилення від виконання зобов'язання перед відповідачем по виплаті кредитної заборгованості.

Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного.

Як вбачається з договору (а.с.32-34) сторони 01.10.2008р. уклали іпотечний кредит, який забезпечує зобов'язання позивача за кредитним договором про надання ОСОБА_2 1 500 000 грн. для купівлі квартири АДРЕСА_2.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.12.2012р., яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.05.2014р., вищевказаний договір купівлі-продажу спірної квартири був визнаний недійсним (а.с.36-40,46-50).

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а згідно ч. 2ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Оскільки на момент передачі спірної квартири ОСОБА_2 не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності, а саме не мала права власності на цю квартиру, так як договір купівлі-продажу був визнаний недійсним з моменту його вчинення, то оспорюваний договір іпотеки повинен бути визнаний недійсним.

При цьому, суд не приймає тверджень представника відповідача в ій частині, що позов ОСОБА_2 направлений на ухилення від сплати кредитних зобов'язань, так як ці твердження необґрунтовані.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати Договір іпотеки від 01 жовтня 2008 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Даніель» та ОСОБА_2, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою В.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 6735 - недійсним.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва.

СУДДЯ : С.М. Сухомлінов