У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Юровської Г.В., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» про стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_5, на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому зазначав, що 08 липня 2012 року на а/д Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6, та автомобіля марки «Toyota», державний номерний знак

НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, урезультаті якої був пошкоджений належний йому автомобіль марки «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_2.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 21 лютого

2013 року провадження відносно ОСОБА_4 було закрито у зв'язку з відсутністю в його діях будь-яких порушень Правил дорожнього руху України, а ОСОБА_6 фактично визнано винним у зазначеній ДТП.

Вартість майнового збитку, завданого власнику автомобіля марки «Toyota», номерний знак НОМЕР_2, склала 61 028 грн 49 коп.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 на момент настання ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» (далі - ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА»).

Також позивач вказував, що ОСОБА_6 звернувся до

ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» із заявою про настання ДТП, але листом від 04 серпня 2014 року страхова компанія відмовила у виплаті страхового відшкодування, оскільки відсутні документи стосовно вини у ДТП іншого учасника, та він не подав страховику відповідну заяву про страхове відшкодування протягом 1 року з моменту настання ДТП.

Оскільки така відмова є неправомірною, ОСОБА_4 просив суд стягнути з ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 50 тис. грн; стягнути з ОСОБА_6 на його користь решту майнової шкоди у розмірі

11 028 грн 49 коп.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 18 серпня

2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 в частині вимог до ОСОБА_6 залишено без розгляду.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 24 вересня

2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва

від 19 листопада 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_5, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 08 липня 2012 року на а/д Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6, та автомобіля марки «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, у результаті якої був пошкоджений належний йому автомобіль марки «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_2.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 21 лютого

2013 року провадження відносно ОСОБА_4 було закрито у зв'язку з відсутністю в його діях будь-яких порушень Правил дорожнього руху України, а ОСОБА_6 фактично визнано винним у зазначеній ДТП.

Вартість майнового збитку, завданого власнику автомобіля марки «Toyota», номерний знак НОМЕР_2, склала 61 028 грн 49 коп.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 на момент настання ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» (далі - ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА»).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 звернувся до ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» з заявою про виплату страхового відшкодування 09 жовтня 2013 року (а. с.79-81).

За правилами пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є зокрема неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції з висновком якого погодився і апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» на законних підставах відмовило позивачеві у виплаті страхового відшкодування, оскільки судом встановлено, що позивач пропустив, встановлений законом річний строк подання заяви про страхове відшкодування.

Із матеріалів справи та змісту судових рішень не вбачається, що судами при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги про те, що позивач звертався до ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» з завою від 09 липня 2013 року не підтверджені належними та допустимими доказами у справі тависновків суду першої інстанції, з якими погодився й апеляційний суд, не спростовують.

Частиною 3 статті 332 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24 вересня

2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г.В. Юровська
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана