Номер провадження: 22-ц/785/2072/16
Головуючий у першій інстанції Прохоров П. А. Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Заїкіна А.П., Процик М.В.

з участю секретаря - Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Крафт», Товариство з обмеженою відповідальністю «Південна Металобаза», Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРНДІВІП» про визнання шлюбного договору недійсним поділ майна подружжя та визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання шлюбного договору дійсним та визнання майна особистою приватною власністю, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2015 року, -

встановила:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визнання шлюбного договору недійсним ,поділ майна подружжя та визнання права власності.

24.12.2015 року в ході судового засідання представником відповідача ОСОБА_3 -ОСОБА_4 подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль Mersedes-Benz, модель A 180, 2010 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 д/н НОМЕР_2, зареєстрований 22.12.2010 року РЕВ - 1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області за ОСОБА_2 та на квартиру за адресою АДРЕСА_1 зареєстрованою за ОСОБА_2

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2015 року у задоволенні вищевказаної заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, заперечень на них, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції, виходив з того, що майно на яке просить представник відповідача ОСОБА_3 -ОСОБА_4 накласти арешт не є предметом спору та жодною стороною до поділу не заявлялися.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступного.

З виділених матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір жодо частини спільного майна подружжя та позивачем ОСОБА_2 заявлений первісний позов та окремо відповіачем ОСОБА_3заявлений зустрічний позов.

Матеріали справи не містять докази розірвання шлюбу.

З наявних у виділених матеріалах справи свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що 22.12.2010 року РЕВ -1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області за ОСОБА_2 був зареєстрований автомобіль марки Mersedes-Benz, модель A 180, 2010 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 д/н НОМЕР_2 та відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно 25.01.2012 року за ОСОБА_2 зареєстрована квартира АДРЕСА_1.

Згідно положень ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Згідно ч.1, 6 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень п.3 та п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено,що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову вірно посилався на те ,що сторонами позовних вимог щодо рухомого та нерухомого майна на яке відповідач просить накласти арешт не заявлено та спору щодо цього майна з матеріалів справи не вбачається .

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції того ,що майно ,на яке просить накласти арешт відповідач, сторонами придбано в період шлюбу та може в майбутньому бути визнано судом спільним майном подружжя та у разі його відчудження стороною до вирішення спору судом ,що у майбутньому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду не заслуговують на увагу , оскільки відповідно до ст. 151 ЦПК України заходи забезпечення позову застосовуються з метою забезпечення позову тобто позовних вимог , проте сторонами позовних вимог щодо рухомого та нерухомого майна на яке відповідач просить накласти арешт не заявлено та спору щодо цього майна з матеріалів справи не вбачається ,а посилання представника відповідача ОСОБА_3 -ОСОБА_4про можливе ухвалення рішення не на користь відповідача та у зв'язку з цим виникне обставина у можливості поділу всього майна ,яке на час постановлення судом першої інстанції ,відповідач вважає майном належним позивачу є припущенням.

Колегія суддів звертає увагу на те,що відповідач в порядку ст.ст. 3,11,27,30 ЦПК України не позбавлений можливості уточнити зустрічний позов або змінити предмет або підставу позову та у разі виникнення спору щодо автомобіля марки Mersedes-Benz, модель д/н НОМЕР_2, або квартири АДРЕСА_1 звернутися до суду з заявою про забезпечення позову.

За таких підстав, відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. 218, п.1 ч.1 ст.312 ,ст.ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

А.П.Заїкін

М.В.Процик