АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н.

суддів: Владичана А.І., Міцнея В.Ф.,

секретар Вівчарик Н.В.

за участю ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс»» про захист прав споживачів, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 16 лютого 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся в Новоселицький районний суд Чернівецької області з позовом до ТзОВ «Лізингова компанія «Автофінанс»» про захист прав споживачів та стягнення пені за невиконання зобов'язання за договором.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 16 лютого 2016 року позов задоволено частково. Зобов'язано ТзОВ «Лізингова компанія «Автофінанс»» вчинити дії по придбанню та передачі за актом приймання-передачі ОСОБА_1 у лізинг трактора марки «МТЗ 82» згідно умов договору фінансового лізингу № 011109 від 27 жовтня 2014 року. Вирішено питання стягнення судових витрат.

В апеляційній скарзі ТзОВ «Лізингова компанія «Автофінанс»» через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить вищезазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволені позовних вимог. Вважає, що судом не надано належної оцінки фактам та доказам, які були надані відповідачем, не проаналізовано норми договору фінансового лізингу та положень спеціального Закону.

справа № 22-ц/794/635/16 р. Головуючий у І інстанції Ляху Г.О.

категорія: 19 Доповідач Лисак І.Н.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, вірних висновків суду при всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому досліджені отриманих доказів.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

На підставі ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 58 ЦПК України).

В силу абз. 1 ч.1 ст. 60 ЦПК України та ч. 3 цієї норми кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд керується ст.303 ЦПК України та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Предметом дослідження та оцінки зібраних по справі доказів було встановлення або спростування належного виконання сторонами договірних зобов'язань за фінансовим лізингом.

На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В силу ст.627 ЦК України та відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Згідно ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Спеціальним законом до цих відносин є Закон України «Про фінансовий лізинг» (далі по тексту - «Закон»), згідно ст. 1 якого Фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Предметом договору лізингу за ст.807 ЦК України може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів. Не можуть бути предметом договору лізингу земельні ділянки та інші природні об'єкти, а також інші речі, встановлені законом, що кореспондується з нормами ст.3 спеціального Закону.

Згідно частин 1 та 2 ст. 8 Закону у разі переходу права власності на предмет лізингу від лізингодавця до іншої особи відповідні права та обов'язки лізингодавця за договором лізингу переходять до нового власника предмета лізингу. Якщо сторони договору лізингу уклали договір купівлі-продажу предмета лізингу, то право власності на предмет лізингу переходить до лізингоодержувача в разі та з моменту сплати ним визначеної договором ціни, якщо договором не передбачене інше.

На виконання зазначених норм матеріального права між сторонами укладено договір фінансового лізингу з умовами переходу права власності на предмет лізингу шляхом купівлі-продажу (згідно а.с.6-15 далі по тексту - «Договір»), за яким лізингодавець в особі ТзОВ «Лізингова компанія «Автофінанс»» взяло на себе зобов'язання придбати трактор «МТЗ 82» вартістю 198000 грн. у власність та передати його у користування Лізингоодержувачу в особі ОСОБА_1 (п.п.1.1,1.3, Додаток №1 Договору) на умовах поставки та переходу права власності згідно розділів 4 та 9 Договору.

На виконання договірних зобов'язань, визначеним пунктом 1.8 та Додатком № 1 до Договору, ОСОБА_1 достроково до спливу 12 місяців перерахував Лізингодавцю 50% вартості предмета лізингу в сумі 99000 грн., комісію за організацію оформлення Договору в сумі 19800 грн. та комісію за передачу предмета Лізингу в сумі 5940 грн. (а.с.16), що не спростовано Лізингодавцем.

Відповідно до п.1.6 Договору зміна вартості предмета лізингу тягне обов'язок Лізингоодержувача єдиноразово доплатити таку різницю до повної сплати ним авансу, який відповідно до додатку №2 Договору становить 50% вартості предмета лізингу та складає 99000 грн. За обставинами справи сума 118800 грн., що більше визначеного авансу, була сплачена ОСОБА_1 двома траншами від 27 жовтня та 13 листопада 2014 року, а перші відомості зміни вартості шляхом здорожчання предмету стали відомі Лізингодавцю від постачальника 12 грудня 2014 року (а.с.46), про те повідомлено Лізингоодержувача лише від 03.04.2015 року після другого здорожчання (а.с.17).

Таким чином, посилання відповідача на настання наслідків, передбачених п.1.6 Договору через несплату усіх авансових платежів, суперечить його змісту.

Вказані обставини вірно дослідженні та встановлені судом першої інстанції, по яким зроблений на підставі вірно застосованих норм матеріального права обґрунтований висновок.

З цього вбачається, що рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 16 лютого 2016 року ухвалене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» відхилити.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 16 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді