Справа № 487/9034/15-ц
Провадження № 2/487/510/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2016 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді - Нікітіна Д.Г., при секретарі - Оцабера М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1, треті особи на стороні позивача, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей адміністрації Корабельного району м. Миколаєва, Служба у справах дітей адміністрації Заводського району м. Миколаєва до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 опікун малолітнього ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому посилаючись на те, що відповідач ухилявся від утримання дитини, сплати аліментів, ухилявся від виконання своїх обов'язків по вихованню, тобто не проявляв турботу про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Тривалий час взагалі не спілкувався з дитиною. Відповідач не ходив в дитячий садок і школу, не цікавився життям і досягненням у навчанні своєї дитини, не турбується про її здоров'я. Дитина виховувалася без будь-якої участі з боку батька: педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або якої-небудь іншої.

Позивачка позов підтримала, пояснила, що батько не виявляє ні якого бажання спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні.

В судове засідання представник служби у справах дітей адміністрації Заводського району виконавчого комітету Миколаївської міської ради не з'явився, надав заяву в якій просив справу розглядати за їх відсутністю, надали висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2

В судове засідання представник служби у справах дітей адміністрації Корабельного району виконавчого комітету Миколаївської міської ради не з'явився, про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю та визнання позову.

Заслухавши думку позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

ОСОБА_2 згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 07.09.2005 року, є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідно до рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради №375 від 24.04.2014 р. є дитиною, позбавленою батьківського піклування. У відповідності з рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №377 від 24.04.2014 р., над дитиною встановлено опіку, опікуном призначено ОСОБА_1, що є рідною бабусею

Мати дитини, ОСОБА_4, померла ІНФОРМАЦІЯ_5 про що Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис №202.

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради у висновку від 22.02.2016 року за № 431/02.02.01-22/22/14/16, вважає доцільним позбавлення батьківських прав батька, ОСОБА_2, по відношенню до дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, то вони можуть бути позбавленні батьківських прав.

Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Так, у судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, не обхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу.

Згідно з міжнародними та національними правовими нормами до прав дитини належить, зокрема, право на врахування її думки щодо питань, які стосуються її життя. Зокрема, відповідно до положень ст. 12 ч. І Конвенції ООН від 20 листопада 1989 р. «Про права дитини» (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р.), держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Виходячи з вище зазначених факторів, суд розцінює їх як ухилення відповідача ОСОБА_2 від виховання свого сина ОСОБА_3, який свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками.

Таким чином суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212-215 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, треті особи на стороні позивача, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей адміністрації Корабельного району м. Миколаєва, Служба у справах дітей адміністрації Заводського району м. Миколаєва до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно його неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 487 грн. 20 коп.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з моменту проголошення та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк і в порядку, передбачені ст. ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя Д.Г. Нікітін