Справа №: 398/3967/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"16" березня 2016 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Тимченко Л.М.

з участю секретаря Шульги Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Олександрія цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк»

до Приватного підприємства «Агропромисловий комплекс «Артем», ОСОБА_2, ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

ПАТ КБ «Приватбанк», як правонаступник ВАТ КБ «Приватбанк» (надалі банк або позивач ) звернувся до суду із позовом до ПП «Агропромисловий комплекс «Артем», ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ТОВ «Прогрес» (надалі відповідачі) про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно умов укладеного договору кредиту №638 від 05 вересня 2005 року ПП «Агропромисловий комплекс «Артем», як позичальник отримав кредит на загальну суму 409 815 євро. Згідно укладеного договору відсотки за користування кредитом передбачені згідно п. 4.1 договору та кінцевим терміном повернення кредиту до 04 вересня 2010 року. Вказаний кредитний договір було забезпечено договорами поруки №б/н від 05 вересня 2005 року укладеними з поручителями ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ТОВ «Прогрес» в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором. Порушуючи умови кредитного договору відповідач ПП «Агропромисловий комплекс «Артем» своєчасно не сплачував відсотки за користування коштами внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом. Відповідач не виконує умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом станом на 03 серпня 2015 року в розмірі 1 016 424, 84 євро, в тому числі:

252 080, 42 євро - основний борг за кредитом;

319 733, 44 євро - заборгованість за відсотками за користування кредитом;

444 610, 98 євро - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Посилаючись на п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 016 424, 84 євро та судові витрати.

В судове засідання представник позивача по довіреності Бистров С.А. не з'явився, в заяві, що надійшла до суду просить у разі неможливості відкладення судового засідання розглянути позов без участі представника позивача, на позовних вимогах наполягає, наполягає на стягненні саме вказаної суми.

Представник відповідача ПП «Агропромисловий комплекс «Артем», в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає, що відповідач був належним чином повідомленим про дату розгляду справи в суді, оскільки повістки за останнім відомим місцем реєстрації повернулись до суду із відміткою пошти на повідомленні «за зазначеною адресою не існує».

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання жодного разу не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи в суді. Про причину неявки до суду відповідач суд не повідомив, письмових заяв та клопотань до суду від нього не надійшло. Суд вважає, що відповідач був належним чином повідомленим про дату розгляду справи в суді, оскільки повістки за останнім відомим місцем реєстрації повернулись до суду із відміткою пошти на повідомленні «за закінченням терміну зберігання».

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання також жодного разу не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи в суді. Про причину неявки до суду відповідач суд не повідомив, письмових заяв та клопотань до суду від нього не надійшло. Суд вважає, що відповідач був належним чином повідомленим про дату розгляду справи в суді, оскільки повістки за останнім відомим місцем реєстрації повернулись до суду із відміткою пошти на повідомленні «за закінченням терміну зберігання».

Представник відповідачів за довіреністю ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилась, в заяві до суду просить розглядати цивільну справу за відсутності відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та їх представників та просить суд врахувати заперечення від 16 березня 2016 року. В запереченні просить суд врахувати, що доводи позову є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки ПП «АПК»Артем» було укладено договір застави сільськогосподарської техніки, однак позивачем не було надано доказів, що стягнення за рахунок заставного майна не відбулось та не довів, що сума виручена від реалізації предмета застави є недостатньою для повного задоволення вимог позивача. Щодо солідарних вимог до поручителів вважає, що позивач не має права на звернення до суду, строк позовної давності минув, оскільки останній платіж мав би бути 04 вересня 2010 року. Штрафні санкції позивачем нараховано відповідачу ПП «АПК «Артем» з 26 грудня 2008 року по 03 серпня 2015 року, тобто за час, що перевищує 7 років. Звертає увагу суду, що предметом спірних правовідносин є кредитування підприємницької діяльності, оскільки спір виник між банком та суб'єктами підприємницької діяльності, він має вирішуватись в господарському суді, а тому провадження підлягає закриттю. Просить суд також врахувати, що позивачем пропущені строки для звернення до суду та просить застосувати наслідки пропущення процесуальних строків.

Представник відповідачів за довіреністю ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився, в заяві до суду просить розглядати цивільну справу за відсутності відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та їх представників та врахувати позицію відповідачів, викладену в письмовому запереченні, виклавши аналогічні доводи перед судом, надавши інформацію про юридичну особу ПП «АПК «Артем». Просить суд врахувати, що позивачем пропущені строки для звернення до суду та просить застосувати наслідки пропущення процесуальних строків.

Представник ТОВ «Прогрес» в судове засідання також жодного разу не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в суді. В письмових запереченнях, які надійшли до суду представник просить суд врахувати, що порука припиняється, коли були змінені умови основного зобов'язання, вчинені без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності, зокрема підвищення відсотків (за додатковою угодою №3 від 24.10.2007 року). Також порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, коли такий строк в договорі не встановлений, порука припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Посилаючись на правову позицію Верховного Суду України (постанова №6-53цс14 від 17 вересня 2014 року) вважає, що поруку припинено, оскільки кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Просить суд врахувати, що в 2009 році позивач звертався до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська до Відповідача 1 та інших поручителів (ОСОБА_3 та ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус»), але позивач не звертався до поручителів протягом 6-місячного строку, починаючи з 05 вересня 2010 року. За рішенням господарського суду Кіровоградської області від 23 вересня 2015 року (справа №912/3169/15) було задоволено позов ТОВ «Прогрес» про визнання поруки згідно договору поруки від 05 вересня 2005 року припиненою. Просить суд розглянути справу за відсутності представника та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги до поручителів не підлягають задоволенню.

За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

При вирішенні даного спору суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

За змістом ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 3- 11, 15, 16, 22, 256-259, 526, 533, 549, 553, 554, 559, 610, 614, 651- 653, 1054 ЦК України.

Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі.

У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов ти вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до вимог ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативним актом.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У разі порушення виконання зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або договором, зокрема і сплата неустойки.

За змістом ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України боржник і поручитель відповідають солідарно перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що за умовами укладеного договору кредиту №638 від 05 вересня 2005 року ПП «Агропромисловий комплекс «Артем», як позичальник отримав кредит на загальну суму 409 815 євро. Згідно укладеного договору, визначені відсотки за користування кредитом на залишок заборгованості та кінцевим терміном повернення кредиту до 04 вересня 2010 року. В забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором були укладені договори поруки №б/н від 05 вересня 2005 року з поручителями ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ТОВ «Прогрес». Порушуючи умови кредитного договору відповідач ПП «Агропромисловий комплекс «Артем» своєчасно не сплачував відсотки за користування коштами внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом. Відповідач не виконує умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом станом на 03 серпня 2015 року в розмірі 1 016 424, 84 євро, в тому числі:

252 080, 42 євро - основний борг за кредитом;

319 733, 44 євро - заборгованість за відсотками за користування кредитом;

444 610, 98 євро - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Судом встановлено, що згідно умов укладеного кредитного договору позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом також встановлено, що сторонами було дотримано форми кредитного договору та договорів поруки.

Звернення до суду з вимогою про повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Суд враховує, що це є спосіб цивільно-правової відповідальності.

У правовій позиції, що була висловлена Верховним Судом України в постановах від 16 вересня 2015 року у справі №6-190цс15 та 24 вересня 2014 року у справі № 6-145цс14 зазначено, що вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність у банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті. Також вказано на те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Із матеріалів справи вбачається, що кредит видавався банком відповідачу в іноземній валюті (євро), однак копії ліцензії до суду не було надано. Даних про те, що позивача не було позбавлено ліцензії в матеріалах справи немає.

Вирішуючи питання про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителів, суд звертає увагу на те, що банк уклав договори поруки з кожним поручителем окремо, відповідно до яких вони несуть солідарну відповідальність з боржником перед кредитором за невиконання або неналежне виконання зобов'язань.

Відповідно до вимог ст. 554 ЦК України у разі укладення кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов'язання ч.3 ст.554 ЦК України не застосовується. У цьому випадку кредитор має право пред'явити вимогу до кожного з поручителів на підставі окремого договору відповідно до яких кожен з поручителів відповідає перед кредитором разом із боржником як солідарні боржники.

Із договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (п. 11) про його дію до повного виконання боржником свого зобов'язання перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч.1 ст. 251 та ч.1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі слід застосувати норми ч.4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Судом встановлено, що строк виконання позичальником умов кредитного договору щодо повного повернення отриманих кредитних коштів та виконання інших зобов'язань настав 04 вересня 2010 року (п.1 договору поруки). Перебіг шестимісячного строку для пред'явлення банком вимог до поручителя розпочався з 05 вересня 2010 року та закінчився 05 березня 2011 року. У вказаний проміжок часу банк у будь-якій формі вимог до поручителя не пред'явив та не надав до суду належних та достовірних доказів.

Щодо стягнення кредитної заборгованості солідарно з поручителів, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, оскільки згідно ст. 555 ЦК України Банк набуває права вимагати від поручителя виконання зобов'язання, що витікає з кредитного договору при умові, якщо в установлений кредитним договором строк виконання позичальником зобов'язання в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконані, а також при умові обов'язкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов'язання позичальника. В матеріалах справи позивачем не надано до суду доказів, що відповідачам в період дії кредитного договору було направлено претензійного листа з вимогою про погашення кредитної заборгованості, яка виникла у позичальника, тому суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині солідарної відповідальності поручителів перед банком.

Оскільки відповідачі - поручителі ОСОБА_3 - не були своєчасно повідомлені про вимоги Банку щодо погашення заборгованості по кредиту, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині щодо солідарного стягнення кредитної заборгованості.

Суд приймає до уваги, що позивачем заздалегідь не було вжито заходів для повернення кредиту.

Судом достовірно встановлено, що тільки в липні 2015 року позивачем було направлено претензійного листа, з вимогою про погашення кредитної заборгованості, яка виникла у позичальника (а.с.20) листом від 03 липня 2015 року №30.1.0.0/2 - 72DDNLOSO1L70 Банк повідомив як позичальника так і поручителів про наявну заборгованість та зажадав погашення кредитної заборгованості. Провадження у цій цивільній справі за позовом Банку було відкрито судом за ухвалою від 09 вересня 2015 року.

Таким чином, судом встановлено, що позов до поручителів було подано банком до суду з пропуском встановленого шестимісячного строку, тобто відповідно до ст. 559 ЦК України дія усіх договорів поруки припинилась.

Суд вважає достовірно встановленим, що договори поруки від 05 вересня 2005 року є такими, що припинили свою дію, Банк пред'явив позов до поручителів безпідставно і поручителі не повинні нести солідарну відповідальність за порушення зобов'язання боржником.

Крім того, судом достовірно встановлено, що за рішенням господарського суду Кіровоградської області від 23 вересня 2015 року (справа №912/3169/15) було задоволено позов ТОВ «Прогрес» до ПП «Агропромисловий комплекс «Артем» та ПАТ КБ «Приватбанк» м. Дніпропетровськ про визнання поруки згідно договору поруки від 05 вересня 2005 року припиненою.

Суд вважає, що позивачем не доведено в суді, що відповідачі ухиляються від взятих на себе зобов'язань по сплаті заборгованості по кредиту.

За викладених обставин, виходячи з характеру правовідносин, доведеності позовних вимог, а також керуючись засадами розумності, виваженості та справедливості суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог до поручителів ОСОБА_3 в повному обсязі, сума боргу за договором кредиту не підлягає стягненню з відповідачів - поручителів у справі на користь банку на погашення кредитної заборгованості.

Судом враховано, що за ухвалою суду від 16 березня 2016 року провадження у цій цивільній справі в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до Приватного підприємства «Агропромисловий комплекс «Артем» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №638 від 05 вересня 2005 року та за договором поруки без № від 05 вересня 2005 року в сумі

1 016 424, 84 євро станом на 03 серпня 2015 року - закрито в зв'язку тим, що в цій частині справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. З відповідача суд вважає необхідним стягнути судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3- 14, 15, 16, 22, 256-259, 526, 533, 549,553, 554,559, 610, 614, 651- 653, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 3-11, 15, 57-60, 84 - 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

В задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» як правонаступника Закритого акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості в сумі 1 016 424, 84 євро станом на 03 серпня 2015 року за кредитним договором №638 від 05 вересня 2005 року та за договором поруки без № від 05 вересня 2005 року - відмовити в повному обсязі.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення або протягом цього ж часу з дня отримання копії рішення.

Суддя: