Справа № 297/3040/15-ц
28 січня 2016 року м. Берегово
Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого Драб В. І., при секретарі Гарані О. А., за участю в режимі відеоконференції представника позивачки адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи без самостійних вимог на предмет спору відділ державної виконавчої служби Берегівського районного управління юстиції Закарпатської області та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -
ОСОБА_2 звернулася до Берегівського районного суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи без самостійних вимог на предмет спору відділ державної виконавчої служби Берегівського районного управління юстиції Закарпатської області та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3.
Вважає, що виконавчий напис нотаріуса може бути визнаний в судовому порядку таким, що не підлягає виконанню, адже звернення стягнення на заставлене майно шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, оскільки таке звернення може бути вчинено лише на підставі рішення суду; крім того, між сторонами наявний був спір, який вирішений у судовому порядку, і де фігурує зовсім інше число суми боргу, ніж вказане у виконавчому напису нотаріуса.
Представник позивачки ОСОБА_1 в режимі відеоконференції позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідач ТОВ «Кредитні ініціативи» у судове засідання свого представника повторно не направили, хоча були повідомлені належним чином, своєчасно про час та місце розгляду справи, згідно ст. 74 ЦПК; причину неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи у їх відсутності чи про відкладення розгляду справи не подавали, тому на підставі ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечує представник позивачки.
Треті особи без самостійних вимог на предмет спору відділ державної виконавчої служби Берегівського районного управління юстиції Закарпатської області та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 у судове засідання також не зявились, заяв до суду не подавали.
Перевіривши письмові матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи всі обставини, що мають істотне значення по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
При вчиненні виконавчих написів нотаріуси керуються Цивільним кодексом України, Законом України Про нотаріат, постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 Про затвердження Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 3 березня 2004 року № 20/5 (із змінами), Законом України Про виконавче провадження та іншими нормативними документами.
Статтею 18 Цивільного кодексу України встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 88 Закону та п. 284 Інструкції, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається в межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 із змінами є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. По кожному виду заборгованості Переліком передбачено необхідні документи, які повинні бути надані нотаріусу для вчинення виконавчого запису.
Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус повинен перевірити наявність умов, за яких можливе вчинення виконавчого напису, зокрема:
- чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який іде мова в Переліку;
- чи подані всі передбачені Переліком документи та чи оформлені вони належним чином;
- чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед стягувачем та прострочення виконання зобовязання;
- чи не виник спір між заінтересованими особами;
- чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису;
- чи не порушується територіальність вчинення вказаної нотаріальної дії.
Подання документів та одержання виконавчого напису здійснюється безпосередньо стягувачем (кредитором) або уповноваженим ним представником.
Для вчинення виконавчого напису стягувачем (кредитором) або його уповноваженим представником подається письмова заява.
Отже, основною умовою вчинення виконавчого напису є безспірність суми заборгованості боржника перед стягувачем.
Проте, між сторонами існував спір щодо суми заборгованості.
Отже, в суді був розглянутий спір між сторонами та була заявлена зовсім інша сума, ніж та, що зазначена у виконавчому написі нотаріуса.
Крім того, Закон України «Про заставу» та ст. 572 ЦК України визначають, що застава -це спосіб забезпечення зобовязань. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 20 Закону України Про заставу, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. ... Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави. Згідно зі ст. 87, ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.п. 1, 3 частини 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (№ 20/5 від 03.03.2004 р.), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України... Нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умовами, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 29.06.1999 р. затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, п. 1 якого визначено, що нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) нотаріально посвідчена угода; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязань.
Крім того, до відносин сторін необхідно застосовувати норми Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень (надалі Закон), оскільки зазначений Закон визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобовязань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна (ст.1 Закону).
Частина 1 ст. 21 Закону визначає, що до забезпечувальних обтяжень належать застава рухомого майна згідно з параграфом 6 глави 49 Цивільного кодексу України, що виникає на підставі договору.
Частиною 1 ст. 590 (що міститься в параграфі 6 глави 49) ЦК України, визначено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. При цьому ч. 1 ст. 26 Закону визначає, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; 3) відступлення обтяжувану права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; 4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери.
Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса розглядається судом за позовом боржника до стягувача (п. 6 ст. 50 Закону України «Про нотаріат»).
Як вбачається з вищевикладеного, Цивільним кодексом України, Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та договором застави, який був укладений між Позивачем та Банком, не передбачено звернення стягнення на заставлене майно шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, оскільки таке звернення може бути вчинено лише на підставі рішення суду.
Вищевказане підтверджується правовою позицією Верховного суду України, викладеною в Постанові ВСУ від 03 жовтня 2012 року, згідно з якою Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» № 1255-ІУ є спеціальним Законом з питань правового режиму регулювання обтяжень рухомого майна, у звязку з чим Закон України «Про заставу» та ст. 590 ЦК України підлягає застосуванню лише в частині, що йому не суперечить.
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (у редакції, чинній до внесення змін згідно із Законом України від 22 вересня 2011 року № 3795-УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо регулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг») звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому Законом, або в позасудовому порядку.
Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса Законом у зазначеній редакції не передбачалось. Оскільки договір застави був укладений між Позивачем ПАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» в грудні 2007 року, то відповідно вищезазначені правовідносини підпадають під дію Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» № 1255-ІУ в редакції, в якій звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса Законом у зазначеній редакції не передбачалось.
Виходячи з вище наведеного, керуючись ст. 55 Конституції України, Законом України «Про заставу», Законом України «Про нотаріат», ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (у редакції, чинній до внесення змін згідно із Законом України від 22 вересня 2011 року № 3795-УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо регулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг») п.284 Інструкції та підпункту Б ч. 2. п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затвердженого Постановою КМУ від 29.06.99 р. № 1172, ст.ст. 3, 16, 215, 1077, 1078 ЦК України, ст.ст. 10, 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Драб В. І.