У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 21 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 28 квітня 2001 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 Від даного шлюбу у них народилася дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час проживає разом з позивачем. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та подружні стосунки, що призвело до значних непорозумінь, втрати любові і взаємоповаги. Шлюбні відносини між ними фактично припинені з вересня 2013 року. Подальше перебування у шлюбі та підтримання сімейних відносин є неможливим. Відповідач допомоги на утримання дитини не надає.

Позивач, посилаючись на вищезазначені обставини, просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, встановити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 разом з матір'ю - ОСОБА_2, а також стягнути аліменти з ОСОБА_3 на її користь на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі 1/2 частини його щомісячного доходу (заробітку), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 листопада 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Шлюб, укладений 28 квітня 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 44, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їх неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку ОСОБА_3, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 17 вересня 2015 року і до її повноліття.

Встановлено місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю ОСОБА_2

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 21 січня 2016 року рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 листопада 2015 року змінено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їх неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку ОСОБА_3, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 17 вересня 2015 року і до її повноліття.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 212, 303, 304 ЦПК України, а також, обставини справи, обґрунтовано виходив із того, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що матеріальний стан ОСОБА_3 дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку ОСОБА_3, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Ухвалюючи рішення у справі, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків апеляційного суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, за касаційною скаргою на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 21 січня 2016 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак