Справа №: 398/3823/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"26" травня 2016 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

судді Нероди Л.М.,

секретарі Борозни Л.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року позивач звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Позов мотивує тим, що 19 травня 2005 року позивач придбала у ОСОБА_5 житловий будинок №23 по вул. Мічуріна у с. Головківка, Олександрійського району Кіровоградської області. ОСОБА_5 передала позивачці у власність будинок разом з правовстановлюючими документами, а позивач сплатила 2 000 грн. 00 коп., але нотаріально даний договір не був посвідчений. 13 серпня 2005 року ОСОБА_5 померла.14 січня 2006 року помер ОСОБА_6, який був чоловіком. ОСОБА_5 Позивач має правовстановлюючі документи на будинок та свідоцтва про смерть подружжя ОСОБА_5. Позивач весь цей час проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 та користується землею та сплачує за користування. Позивач просить визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок №23 з господарськими будівлями та спорудами: «А» - житловий будинок з прибудовами 50,8 м.кв.; «Б» - сарай 44,3 м.кв.; «б» - прибудова 12,8 м. кв.; «В» - погріб 5,1 м.кв.; «Г» - вбиральня 3,1 м.кв.; «Д»- навіс 2,8 м.кв.; «Е» - надвірна піч з навісом 7,8 м.кв. за набувальною давністю, який розташований по вул. Мічуріна у с. Головківка, Олександрійського району Кіровоградської області.

Представник позивача надав письмову заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області у судове засідання не зявився, але надіслав лист у якому просив розглянути справу без їх участі та не заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання не зявилися, але надали письмові заяви в яких просять розглянути справу у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає постійно з 19.05.2005 року без реєстрації у буд. №23 по вул. Мічуріна у с. Головківка, Олександрійського району Кіровоградської області, відповідно до довідки №434 від 03.08.2015 року, яка видана ОСОБА_2 сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області.

З довідки №288 від 15.06.2015 року, яка видана ОСОБА_2 сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області вбачається, що ОСОБА_1 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 та користується присадибною земельною ділянкою, сплачує плату за землю в розмірі орендної плати з 2005 року.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ОЛ №028509, ОСОБА_5 померла 13.08.2005 року.

ОСОБА_6 помер 14.01.2006 року, відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ОЛ №023095.

За життя ОСОБА_6 висловив свою волю у заповіті, який посвідчено 03.06.2004 року секретарем Димитровської селищної ради міста Олександрії Кіровоградської області. ОСОБА_6 заповів житловий будинок №12 по вул. Біляєва, с. Димитрове міста Олександрії, Кіровоградської області ОСОБА_4.

Спадкова справа ОСОБА_5, померлої 13.08.2005 року містить заяву про прийняття спадщини ОСОБА_3 від 21.01.2006 року, але дані про видачу свідоцтва про право на спадщину відсутні.

Судом встановлено, що дітей подружжя ОСОБА_5 не мало, тому інших спадкоємців після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 немає.

Отже, позивач добросовісно, відкрито та безперервно володіє буд. №23 по вул. Мічуріна у с. Головківка, Олександрійського району Кіровоградської області та користується присадибною земельною ділянкою, сплачує плату за землю в розмірі орендної плати з 2005 року.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ст. 325 ЦК України, субєктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи, які можуть бути власниками будь-якого майна.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно положень ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно.

Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України цієї статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не має можливості належним чином оформити право власності, так як нотаріально не оформила договір з ОСОБА_5, у звязку зі смертю останньої.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Оскільки правовідносини виникли 19.05.2005 року, то право власності за набувальною давністю суд може не раніше 19 травня 2015 року.

Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за субєктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або предявлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ.

Можливість предявлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 5, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У звязку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Отже, суд врахував, що позивач 10 років добросовісно володіє буд. №23 по вул. Мічуріна у с. Головківка, Олександрійського району Кіровоградської області, відкрито, безперервно володіє та сплачує орендну плату за користування присадибною земельною ділянкою з 2005 року, тому вважає за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати за позивачем право на будинок №23, який належить померлій, в порядку набувальної давності.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 325, 328, 344 ЦК України; ст. ст. 6, 10, 11, 169, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право на власності за набувальною давністю на житловий будинок №23 з господарськими будівлями та спорудами: «А» - житловий будинок з прибудовами 50,8 м.кв.; «Б» - сарай 44,3 м.кв.; «б» - прибудова 12,8 м. кв.; «В» - погріб 5,1 м.кв.; «Г» - вбиральня 3,1 м.кв.; «Д»- навіс 2,8 м.кв.; «Е» - надвірна піч з навісом 7,8 м.кв., який розташований по вул. Мічуріна у с. Головківка, Олександрійського району Кіровоградської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА