Справа № 469/1429/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2016 року Березанський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді - Тавлуя В.В.

при секретарі - Якубець С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Березанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Василівської сільської ради Березанського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку,-

в с т а н о в и в :

Позивачка 19.11.2015 року звернулась до суду з зазначеним позовом, у якому з урахуванням заяви про зміну підстави позову від 24.12.2015 року (а.с.27), зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2, яка проживала по день смерті за адресою: АДРЕСА_1. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 17,17 га, яка знаходиться в межах території Василівської сільської ради Березанського району Миколаївської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого 12.11.2002 року, зареєстрованого за №259.

Вона фактично прийняла спадщину шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном так, як починаючи з дня смерті спадкодавця і по день звернення до суду фактично користувалася спадковою земельною ділянкою та сплачувала податки, що підтверджується довідкою ПСП «Агрофірма «Василівка» від 21.10.2015 року.

Крім неї, інших спадкоємців немає.

16.12.2015 року вона звернулась до нотаріуса і під час перевірки документів було виявлено, що у правовстановлюючому документі - у державному акті було виправлено площу земельної ділянки з 17,17 га на 17,1694 га, у зв'язку з чим нотаріусом їй було рекомендовано звернутись до суду за захистом своїх майнових прав.

Посилаючись на викладені обставини, позивачка просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, яка залишилась після смерті ОСОБА_2 площею 17,1694 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого 12.11.2002 року, зареєстрованого за №259, кадастровий номер НОМЕР_2, яка знаходиться в межах території Василівської сільської ради Березанського району Миколаївської області.

В судове засідання сторони не з'явилися, надали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність (а.с.21, 35, 37), позивачка та її представник наполягали на задоволенні позову, представник відповідача заявила про згоду з позовними вимогами.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 19.01.1973 року (а.с.9) та свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 10.02.1973 року, позивачка є донькою ОСОБА_2

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 12.02.2003 року (а.с.4) внаслідок смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина.

З досліджених судом Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого Березанською районною державною адміністрацією 12.11.2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №259 (а.с.29), Витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-015 від 28.10.2015 року (а.с.7), Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 11.11.2015 року (а.с.8), довідки відділу Держземагенства у Березанському районі Миколаївської області від 28.10.2015 року (а.с.12) вбачається, що спадкодавцю ОСОБА_2 належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 17,1694 га, кадастровий номер НОМЕР_2, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Василівської сільської ради Березанського району Миколаївської області (а.с.6).

Факт прийняття позивачкою спадщини шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 на протязі шестимісячного терміну підтверджується довідкою ПСП «Агрофірма «Василівка» від 21.10.2015 року (13), з якої вбачається, що позивачка з дня смерті спадкодавця користувалася спадковою земельною ділянкою та сплачувала податки.

Про те, що на день смерті спадкодавця разом з нею ніхто не проживав та не був зареєстрований, свідчить довідка виконкому Василівської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 22.09.2015 року (а.с.3).

Таким чином, відповідно до встановлених обставин, у даній справі мають місце цивільні правовідносини, що виникли внаслідок відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2, яка померла до 01.01.2004 року, і до яких, згідно Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності 01.01.2004 року, підлягають застосуванню відповідні положення Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 р.

Так, згідно ст.524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і заповітом.

Спадкоємство за законом згідно ч.2 зазначеної статті Кодексу має місце, коли і оскільки воно не замінене заповітом.

Відповідно до положень ч.1 ст.529 зазначеного Кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Ч.1 ст.548 ЦК Української РСР 1963 року встановлено обов'язок для спадкоємця прийняти спадщину для її набуття.

Прийняттям спадщини відповідно до п.1. ч.1. ст.549 ЦК Української РСР 1963 року, вважається, зокрема, фактичний вступ спадкоємця в управління або володіння спадковим майном.

Згідно п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14.06.1994 року № 18/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.07.1994 року за № 152/361, яка діяла на час відкриття спадщини, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини. Доказами вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Оцінивши відповідність встановлених обставин справи нормам закону, який підлягає застосуванню до цих обставин, суд дійшов до висновку, що позивачка має право на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_2, в тому числі, на належну померлій земельну ділянку, яка входить до складу спадщини, оскільки доведено, що ОСОБА_1 має право на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2, відповідно до вимог закону, і реалізувала дане право шляхом прийняття спадщини у встановленому законом порядку.

У зв'язку з цим, за відсутності у суду відомостей про наявність інших спадкоємців ОСОБА_2, з огляду на положення ч.2 ст.548 ЦК Української РСР 1963 року, якою встановлено, що прийнята спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, є всі підстави вважати позивачку власницею спадкового майна ОСОБА_2

Разом з тим, у зв'язку з виправленнями у правовстановлюючому документі, нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову земельну ділянку позивачці відмовлено, про що надано письмове роз'яснення від 16.12.2015 року (а.с.28).

В зв'язку з цим, суд визнає, що майнові права позивачки порушуються, оскільки вона не може розпорядитися належним їй майном, і визнає обґрунтованим та правомірним її звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів виходячи з положень ст.392 ЦК України, якою передбачено, що власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, за встановлених обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими, і підтвердженими дослідженими в судовому засіданні доказами, в зв'язку з чим, позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.524, ст.529, ст.548, п.1. ч.1. ст.549 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року, ст.11, 15, 392 ЦК України від 16.01.2003 року, ст.10, 11, 57, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Василівської сільської ради Березанського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку,- задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування право власності на земельну ділянку площею 17,1694 га, кадастровий номер НОМЕР_2, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Василівської сільської ради Березанського району Миколаївської області, що належала спадкодавцю ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого Березанською районною державною адміністрацією 12.11.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №259.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Березанський районний суд Миколаївської області шляхом подачі скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подавати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: