РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/91/16-ц

15 березня 2016 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Цвіркун О. С.

секретар судового засідання Шепель Ж. С.

за участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 на його користь заборгованість по договору кредиту №б/н від 17.11.2010 року, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не виконує зобовязання, що виникли з договору, внаслідок чого утворилась заборгованість перед банком станом на 30.11.2015 року у розмірі 22018 грн. 14 коп. У звязку з цим позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по договору кредиту та судові витрати по справі.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 не зявився, в поданіз разом із позовом заяві просив суд розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував стосовно позовних вимог позивача на підставах викладених у запереченнях, та просив суд відмовити у позові та застосувати строки позовної давності.

Суд, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення.

Встановлено, що 29.03.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1 було укладено договір шляхом написання заяви, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, складає між сторонами договір про надання банківських послуг.

Відповідно до умов даного договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 10000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевими терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7-8, 9-32).

ОСОБА_1 погодився з умовами та правилами надання банківських послуг, факт отримання кредиту та використання кредитної картки ним не оспорюється, а тому у відповідності до ч 1 ст. 61 ЦПК України, вказане не підлягає доказуванню.

Спірні відносини між сторонами виникли з приводу невиконання відповідачем умов кредитного договору і, як наслідок, утворення заборгованості, яка станом на 31.11.2015 року склала 22018 грн. 14 коп. та включала в себе: 9720 грн. 39 коп. заборгованості за кредитом, 9623 грн. 08 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом, 1150 грн. 00 коп. заборгованості за пенею та комісією, 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 994 грн. 44 коп. штрафу (процентна складова), що підтверджується наданим розрахунком (а.с.4-6).

За змістом ст. 1054 і 526 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, встановленому договором.

Згідно вимог ст. 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку.

Таким чином, умовами договору, укладеного між сторонами, чітко передбачено обов'язок боржника сплачувати чергові платежі, відсотки за користування кредитом у визначені строки та відповідальність за порушення умов договору.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Встановлено, що відповідачем у порушення умови кредитного договору, не повертався кредит у строки/терміни передбачені договором, не сплачувались проценти/прострочені проценти за користування кредитом у строки/терміни, передбачені даним договором та не поверталася щомісячна комісія.

Згідно приписів ч.1 ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила виконання зобовязання, звільняється від відповідальності за його порушення, якщо воно зумовлено випадком чи непереборною силою. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Суд, дослідивши надані відповідачем докази, а саме епікриз №29424 від 28.10.2013 року, епікриз № 2729, епікриз від 22.07.2015 року, та письмові заперечення, не вбачає підстав передбачених ст. 617 ЦК України для звільнення ОСОБА_1 від відповідальності за порушення зобовязання за кредитним договором б/н від 17.11.2010 року, адже незалежно від того, що стало причиною відсутності у боржника необхідної суми грошей, це не звільняє його від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Крім того, суд вважає безпідставним доводи відповідача про застосування до позовних вимог, а саме щодо стягнення заборгованості за пенею та комісією в розмірі 1150 грн., 500 грн. штрафу (фіксованої частини) та 1024 грн. 67 коп. штрафу (процентної складової) строків спеціальної позовної давності.

Так, ч. 1 ст. 257 ЦК України передбачено загальний строк позовної давності тривалістю в 3 роки.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Зважаючи на те, що зобов'язання за кредитним договором продовжуються, а пунктом 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг передбачено штраф (500 гривень та 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісії) при порушенні позичальником строків платежу по будь-якому грошовому зобовязанню більше ніж на 30 днів.

Із розрахунку заборгованості за договором №б/н від 17.11.2010 року (а.с.4-6), вбачається, що відповідачем було здійснено чергове погашення кредитних коштів в сумі 500 грн. 25.11.2014 року, та нарахування штрафів здійснено 31.12.2014 року, до суду позов позивачем направлений 29.12.2015 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення штрафу, заявлені позивачем в межах річного строку.

Враховуючи наведене, у зв'язку з несплатою коштів по кредитному договору ОСОБА_1 істотно порушує умови кредитного договору, заборгованість не погашає, а тому суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, сторони на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати понесені останнім на оплату судового збору в розмірі 1378 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 257, 258, 512, 526, 527, 530, 554, 611, 612, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 10, 60, 88, 212, 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 17 листопада 2010 року в розмірі 22018 (двадцять дві тисячі вісімнадцять) гривень 14 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" судові витрати понесені останнім на оплату судового збору в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_3