Справа № 308/5613/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Домніцького В.В.,

при секретарі судового засідання Єфремової М.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із вищезазначеним позовом посилаючись на те, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останньому було надано у користування кредитні кошти. З метою забезпечення виконання позичальником взятих на себе зобовязань, також був укладений договір поруки, за умовами якого ОСОБА_2 зобовязався відповідати як солідарний боржник за кредитними зобовязаннями ОСОБА_1 перед позивачем. Позивач вказує, що відповідачі взяті на себе зобов'язання з повернення отриманого кредиту та сплати відсотків за його користування належним чином не виконують, у звязку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач, ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача ОСОБА_2, в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості з поручителя за зазначеним кредитним договором, зазначаючи, що порука припинилась, оскільки обсяг відповідальності поручителя за кредитним договором змінився, оскільки між боржником та банком було укладено додаткову угоду, про що ОСОБА_2 не було повідомлено та на що він, як поручитель не давав згоди, а також вказуючи, на той факт, що поручитель не отримував від позивача вимог про погашення заборгованості в позасудовому порядку з моменту утворення такої.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

08.11.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № MKH7GK00000001, відповідно до умов якого, останньому було надано кредит у сумі 8809,63 доларів США із сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 12,00 % річних строком до 28.02.2019 року.

З метою забезпечення виконання позичальником ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором № MKH7GK00000001 від 08.11.2006 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № MKH7GK00000001/1 від 08.11.2006 року, відповідно до умов якого поручитель взяв на себе солідарне зобовязання та відповідальність за належне виконання позичальником взятих на себе зобовязань.

Відповідно до додаткової угоди № 1 від 30 березня 2014 року, укладеною між позивачем та ОСОБА_1 до кредитного договору № MKH7GK00000001 від 08.11.2006 року, було зменшено суму заборгованості у розмірі 8839,83 доларів США, змінено дату остаточного погашення кредиту ? 28.02.2019 року, графік погашення кредиту, змінено відповідальність боржника за порушення умов зобовязання.

З наданого позивачем розрахунку слідує, що заборгованість позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором № MKH7GK00000001 від 08.11.2006 року, за період з 29.01.2010 року по 09.04.2015 року складає: 14659,43 доларів США, що еквівалентно 344643,20 грн., з яких: 5323,78 доларів США заборгованість за кредитом; 1,36 долар США заборгованість по процентам за користування кредитом; 9334,29 доларів США пеня за несвоєчасне виконання зобовязання.

У звязку з невиконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобовязань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, 11.04.2015 року позивачем було надіслано до поручителя лист-претензію № 30.1.0.0/2 ?003, із вимогою дострокового повернення отриманих боржником кредитних коштів, однак, така залишилась без належного на те реагування.

Оцінивши докази, зібрані та досліджені у ході судового розгляду справи, у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 1.1. кредитного договору № MKH7GK00000001 від 08.11.2006 року (далі договору) визначено, що банк надає позичальнику кредитні кошти на строк з 08.11.2006 року по 07.11.2016 року включно, у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 8000,00 доларів США на наступні цілі: житло в кредит.

Відповідно до п. 1.2 договору кредит надається в обмін на зобовязання Позичальника по поверненню Кредиту, сплаті відсотків, винагороди і комісії в зазначені даним Договором терміни, тобто до 07.11.2016 року включно.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

З огляду на те, що у ході судового розгляду справи належними до допустимими доказами встановлено, що позичальник взяті на себе зобовязання щодо повернення кредиту та сплати відсотків належним чином не виконує, суд вважає, що вимога позивача про стягнення суми заборгованості за кредитним договором є законною та обґрунтованою.

Оцінюючи твердження позивача щодо вимоги про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором із боржника та поручителя, а також твердження позивача за зустрічним позовом про визнання договору поруки припиненим, суд вважає наступне.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову відповідальність поручителя.

Частиною 4 статті 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних договорів» № 5 від 30.03.2012, відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Враховуючи, що встановлений судом строк виконання основного зобовязання за кредитним договором № MKH7GK00000001 від 08.11.2006 року договором сплив 29.01.2010 року та враховуючи, що позивачем 11.04.2015 року було надіслано до поручителя вимогу про погашення боргу, слід констатувати, що шестимісячний строк предявлення вимоги кредитора до поручителя сплив 29.07.2010 року, оскільки невиконання боржником частини зобовязання за кредитним договором є підставою для звернення кредитора із вимогою про дострокове виконання зобовязання у повному обсязі.

Окрім цього, поручитель у судовому засідання зазначив, що лист-претензію № 30.1.0.0/2 ?003, із вимогою дострокового повернення отриманих боржником кредитних коштів за адресою свого проживання та реєстрації не отримував, при цьому судом встановлено, що адреса яка зазначена у договорі поруки № MKH7GK00000001/1 від 08.11.2006 року та у реєстрі поштових відправлень (а.с. 5-10), який підтверджував факт направлення поручителю письмової вимоги не відповідає дійсній адресі реєстрації та проживання поручителя, станом на момент звернення банку із позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України ? порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Судом встановлено, що між кредитором та боржником була укладена додаткова угода № 1 від 30 березня 2014 року щодо зміни умов кредитного договору № MKH7GK00000001 від 08.11.2006 року та розміру зобовязання за даним договором. Укладання даного договору між боржником та кредитором змінили зобовязання поручителя перед кредитором.

Оскільки судом достовірно встановлено наявність обставин, передбачених ст. 559 ЦК України, необхідних для припинення поруки, суд вважає, що вимога позивача про солідарне стягнення з відповідачів суми заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню в повному обсязі із боржника ОСОБА_1

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 88, 209, 212-215, 226, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № MKH7GK00000001 від 08.11.2006 року в розмірі 14659,43 доларів США (чотирнадцять тисяч шістсот пятдесят девять доларів 43 центів), що еквівалентно 344643,20 грн., з яких: 5323,78 доларів США заборгованість за кредитом; 1,36 долар США заборгованість по процентам за користування кредитом; 9334,29 доларів США пеня, а також 3446,43 грн. (три тисячі чотириста сорок шість грн. 43 коп.) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий В.В. Домніцький