Провадження № 22-ц/779/691/2016
Головуючий у 1 інстанції Польська М.В.
Суддя-доповідач Василишин Л.В.
У Х В А Л А

24 березня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Василишин Л.В., Беркій О.Ю., Пнівчук О.В.,

ознайомившись із заявою ОСОБА_4 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно та заборони ОСОБА_5 чинити перешкоди ОСОБА_4 та малолітньому ОСОБА_6 у користуванні квартирою, у справі за позовом ОСОБА_5 до Івано-Франківської міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 30 листопада 2015 року задоволено позов ОСОБА_5 до Івано-Франківської міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування. Визнано за ОСОБА_5 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

ОСОБА_4 на рішення Івано-Франківського міського суду від 30 листопада 2015 року подала апеляційну скаргу як особа, яка не брала участі у справі, посилаючись на те, що вказаним рішенням суд вирішив питання про її права та обов'язки.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03 березня 2016 року відкрито апеляційне провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до Івано-Франківської міської ради про визнання права власності на квартиру в поряду спадкування, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Івано-Франківського міського суду від 30 листопада 2015 року.

18 березня 2016 року та 22.03.2016року ОСОБА_4 подала до апеляційного суду заяву про забезпечення позову в порядку ст.ст.151,152 ЦПК України. Заяву ОСОБА_4 мотивувала тим, що предметом спору є квартира АДРЕСА_1, у якій ОСОБА_4 проживає з неповнолітній сином на підставі ордера та договору найму.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 30 листопада 2015 року за ОСОБА_5 визнано право власності на вищевказану квартиру. На даний час ОСОБА_5 відкрито заявляє про намір відчужити квартиру, що в подальшому може унеможливити виконання рішення суду.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_4 просила вжити заходи забезпечення шляхом постановлення ухвали, якою накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, а також заборонити ОСОБА_5 чинити перешкоди ОСОБА_4 та малолітньому ОСОБА_6 у користуванні вказаною квартирою.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Статтею 152 ЦПК України визначено види забезпечення позову. Так, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз'яснив Пленум ВСУ у п.3 постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9, з гідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Водночас правовий аналіз змісту п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України вказує на те, що такий вид забезпечення позову застосовується до майна, яке належать відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб.

Тобто, з огляду на зміст наведених норм, з метою уникнення утруднення чи можливості невиконання рішення суду, суд може вирішувати питання забезпечення позову. Як вбачається з матеріалів справи, суд розглядав спір за позовом ОСОБА_5 до Івано-Франківської міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування. В спірному випадку- ОСОБА_4. не є позивачем у справі чи іншою особою ,яка бере участь у справі, вимог щодо предмету спору не заявляла, тому в розумінні наведених норм ЦПК не може ставити питання про забезпечення позову.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову ОСОБА_4

Керуючись ст.151 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно та заборони ОСОБА_5 чинити перешкоди ОСОБА_4 та малолітньому ОСОБА_6 у користуванні квартирою - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча Василишин Л.В.

Судді Беркій О.Ю.

Пнівчук О.В.