АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1891/16 Справа № 204/7601/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Самсонова В.В. Доповідач - Козлов С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2016 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Болтунової Л.М., Котушенко С.П.,

за участю секретаря: Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекуперація свинцю» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини зарплати в зв'язку з затримкою термінів її виплати та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з таким позовом посилаючись на те, що він з 25 липня 2012 року працював на Товаристві з обмеженою відповідальністю «Рекуперація свинцю» майстром ділянки шихто підготовки, плавки та рафінування, а на підставі наказу № 62-к від 17 серпня 2015 року був звільнений з вищезазначеної посади за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України і в день звільнення йому було видано трудову книжку, але не виплачена заборгованість по заробітній платі з 01 вересня 2014 року по 17 серпня 2015 року в розмірі 31347 грн. 18 коп., чим йому спричинено моральну шкоду, тому позивач просив стягнути з відповідача на його користь не виплачену вказану заробітну плату, середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01 вересня 2014 року по 19 листопада 2015 року у розмірі 11342 грн. 37 коп., суму інфляції від суми боргу за період з 18 серпня 2015 року по 19 листопада 2015 року у розмірі 304 грн. 09 коп. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн..

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2015 року стягнуто з відповідача на користь позивача 2000 грн. у якості відшкодування моральної шкоди та на користь держави 487 грн. 20 коп. за судовий збір, а в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення про задоволення її позовних вимог щодо стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку і компенсації втрати частини зарплати в зв'язку з затримкою термінів її виплати, посилаючись на неповне встановлення судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів скарги колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню частково, а рішення суду частковому скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду повністю не відповідає.

Відмовляючив задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення на його користь з відповідача не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та інфляційних виплат суд виходив з того, щопозивач не представив суду належних доказів такої заборгованості, а надані ним розрахункові листи належним чином не завірені, виписка по рахунку в Банку, на який йому виплачувалася заробітна плата, складена 30.09.2015 року, довідка пенсійного фонду - 10.11.2015 року, тому вищевказані матеріали не мають підтвердження заборгованості відповідача перед позивачем по заробітній платі в розмірі 31347 грн. 18 коп. за період з 01 вересня 2014 року по 17 серпня 2015 року станом на 14 грудня 2015 року, тобто на час ухвалення рішення.

З таким висновком суду погодитися не можна.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

За ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до ст. 2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. 27 Закону України «Про оплату праці» та п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Згідно з п. 5 наведеного вище Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством календарних днів за цей період.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 25 липня 2012 року працював в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Рекуперація свинцю» майстром ділянки шихто підготовки, плавки та рафінування, а за наказом № 62-к від 17 серпня 2015 року був звільнений з цієї посади за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, але при цьому відповідач не провів з ним повний розрахунок по заробітній платі з 01 вересня 2014 року по 17 серпня 2015 року в розмірі 31347 грн. 18 коп., що підтверджується наданими позивачем суду розрахунковими листами за вказаний період (а.с.13), випискою по рахунку позивача в Банку, на який йому виплачувалася заробітна плата (а.с.14) і довідкою з Пенсійного фонду від 10.11.2015 року (а.с.15).

Оскільки, відповідачем не була виплачена позивачу заборгованість по заробітній платі при його звільненні 17.08.2015 року, то в силу ст. ст. 116, 117 КЗпП України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток за весь час затримки згідно уточнених позовних вимог за період з 18.08.2015 року по 19.11.2015 року включно (день подання позовної заяви) виходячи із заробітної плати позивача за липень та червень 2015 року у відповідності до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабміну України від 08.02.1995 року №100 (з послідуючими змінами та доповненнями), при тому, що денний заробіток позивача складає 95,38 грн. (313,04 + 450 = 763,04 грн. : 8 днів = 95,38 грн., де: 313,04 грн. - заробітна плата за липень 2015 року; 450 грн. - заробітні плата за червень 2015 року, 8 днів - відпрацьовані дні за червень та липень 2015 року), тобто середній заробіток за затримку виплати заробітної плати за період з 18.08.2015 року по 19.11.2015 року включно складає 6295,08 грн. (66 роб. днів х 95,38).

Виходячи з того, що справляння і сплата прибуткового податку з громадян та інших обов'язкових платежів є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, розрахунок середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати проводиться без утримання прибуткового податку та інших обов'язкових платежів.

Усупереч зазначеним нормам права суд, дослідивши надані сторонами докази, не дав належної оцінки у їх сукупності та взаємозв'язку, не витребував у відповідача відомості про заробітну плату позивача за час його роботи і після його звільнення, не роз'яснив позивачу відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій щодо надання доказів в підтвердження заявлених позовних вимог, а відмовляючив їх задоволенні не зробив чіткого і безумовного висновку щодо розміру невиплаченої позивачу нарахованої заробітної плати з вини відповідача і, таким чином, юридичного факту, який підлягав встановленню судом у цих правовідносинах, необхідними доказами не встановив, залишивши поза увагою те, що в спростовання наданих позивачем доказів на підтвердження розміру нарахованої, але не виплаченої йому заробітної плати, відповідачем в порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України ніяких доказів суду першої інстанції не надано, як не надано було їх і апеляційному суду на його вимоги.

З урахуванням наведеного рішення суду в цій частині та в частині вирішення питання про розподіл судових витрат по справі, як постановлене з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, слід скасувати та на підставі ст. ст. 116, 117 КЗпП України, ст. 309 ЦПК України ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі з 01 вересня 2014 року по 17 серпня 2015 року в розмірі 31347 грн. 18 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01 вересня 2014 року по 19 листопада 2015 року у розмірі 6295 грн. 08 коп., суму інфляції від суми боргу за період з 18 серпня 2015 року по 19 листопада 2015 року у розмірі 304 грн. 09 коп., а також - на користь держави судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог майнового та немайнового характеру в розмірі 974 грн. 40 коп. (487,20 + 487,20).

Доводи щодо незаконності рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача 2000 грн. у якості відшкодування моральної шкоди в апеляційній скарзі не наведені і рішення суду в цій частині відповідачем не оскаржується, тому апеляційною інстанцією не перевіряється.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини зарплати в зв'язку з затримкою термінів її виплати тастягненняз ОСОБА_2 на користь держави 487 грн. 20 коп. судового збору скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекуперація свинцю» (ідентифікаційний код 35395039, місцезнаходження: 49000, м. Дніпропетровськ, вул. Будівельників, 50) на користь ОСОБА_2заборгованість по заробітній платі з 01 вересня 2014 року по 17 серпня 2015 року в розмірі 31347 грн. 18 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01 вересня 2014 року по 19 листопада 2015 року у розмірі 6295 грн. 08 коп., суму інфляції від суми боргу за період з 18 серпня 2015 року по 19 листопада 2015 року у розмірі 304 грн. 09 коп., а також на користь держави - судовий збір у сумі 974 грн. 40 коп..

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: