Провадження №2/761/2146/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

29 січня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Козак Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивач є наймачем житлового приміщення, а саме квартири АДРЕСА_1. Квартира, відповідно до ордера надана ОСОБА_5 на родину з трьох осіб: на нього, дружину - ОСОБА_1 та сина - ОСОБА_4. У зв»язку зі смертю ОСОБА_5 договір найму житлового приміщення змінено, а саме переведено права наймача на позивача. Дана квартира була не приватизована і в ній станом на день звернення до суду зареєстровано: позивача, її сина - ОСОБА_4 та онук - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. з 18.01.2001 року. Неповнолітній ОСОБА_3 був зареєстрований у квартирі, як онук наймача разом із своєю матір»ю - ОСОБА_2. 31.05.2007 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було розірвано. За рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29.03.2007 року місце проживання ОСОБА_3 визнано разом із матір»ю - ОСОБА_2. Також рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19.08.2010 р. за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням встановлено, що мати дитини не проживає в спірній квартирі з червня 2006 року та її визнано такою, що втратила право користування квартирою. За довідкою ТОВ «Кийградсервіс» ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 16.09.2006 року. Відповідач ОСОБА_3 не проживає в квартирі АДРЕСА_1 з 2007 року, особисті речі його в помешканні не знаходяться, його фактичне місце проживання - місце проживання матері ОСОБА_2 За таких обставин представник позивача просить суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

В судовому засіданні ОСОБА_1., її представник підтримали заявлені вимоги, просили задовольнити та покласти судові витрати на позивача. Надали згоду на ухвалення заочного рішення.

Третя особа ОСОБА_4. підтримав вимоги, не заперечував щодо їх задоволення. Пояснив, що дійсно його син ОСОБА_3 з 2007 року не проживає у квартирі та постійно мешкає разом із матір»ю за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідач ОСОБА_2 належним чином, у спосіб передбачений положеннями ЦПК України повідомлявся про день та час розгляду справи, причини неявки не повідомив. Заяв та клопотань від нього в адресу суду не надходило.

Суд, керуючись положеннями ст..ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача на підставі наявних в справі доказів, ухваливши заочне рішення, отримавши на це згоду позивача, його представника.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 з 1990 р., ОСОБА_4 з 1993 р. та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 з 2001 року. Зазначене підтверджується довідкою формою № 3 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва».

Також встановлено і не заперечується сторонами, що квартира не приватизована, власником особового рахунку є позивач ОСОБА_1.

Як свідчать матеріали справи ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 є онуком позивача та сином третьої особи ОСОБА_4.

Шлюб між матір»ю дитини ОСОБА_2 та батьком неповнолітнього ОСОБА_4 було розірвано 31 травня 2007 р., про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено актовий запис № 381.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29.03.2007 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 з участю органу опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про встановлення місця проживання малолітньої дитини, яке надрало чинності, місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 встановлено разом із матір»ю ОСОБА_2.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 серпня 2010 р. задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, Житлово-Експлуатаційна контора № 1018 «Діброва» про визнання особи втратившею право користування квартирою та відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, Житлово-експлуатаційної контори № 1018 «Діброва» про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення в квартиру, зобв»язання укласти окремий договір найму квартири.

ОСОБА_2 визнано такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_2 більше шести місяців, а саме з 2006 року без поважних причинне проживає в квартирі АДРЕСА_1.

Дана обставина, зважаючи на положення ст. 61 ЦПК України не потребує доказування.

Крім того, як свідчить довідка ТОВ «Кийградсервіс» ОСОБА_2 з 16.09.2010 р. зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до положень ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

В свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому він проживає.

Відповідно до ст.. 64 ЖК України до членів сім»ї наймача належать дружина наймача , їх діти і батьки. Членами сім»ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За положеннями ч. 3 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як пояснили в судовому засіданні позивач, його представник неповнолітній ОСОБА_3 проживає разом з матір»ю, як це визначено відповідним судовим рішенням.

Батько дитини також підтвердив у судовому засіданні, що ОСОБА_3 не проживає за місцем реєстрації з 2007 року.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

За таких обставин, зважаючи на те, що місцем проживання дитини є місце проживання її матері, остання визнана такою, що втратила право користування спірною квартирою, зважаючи на те, що неповнолітня дитина не проживає за місцем реєстрації понад встановлені законом строки, суд вважає за можливе задовольнити вимоги ОСОБА_4

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88, проте бере до уваги прохання представника позивача покласти на останню судові витрати.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 3,11,57,60,88,169.212-215 ЦПК України, ст. 29,405 ЦК України, ст.. 160 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач, який не був присутнім в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку.

Суддя: