Справа № 439/620/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2016 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області в складі головуючої судді Бородійчук О.І., з участю секретаря судового засідання Скорик І.Б., позивача ОСОБА_1, представника служби у справах дітей Надорожняк О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, -

в с т а н о в и в:

В Бродівський районний суд Львівської області звернулась з позовною заявою ОСОБА_1, в якій просить надати їй дозвіл на виїзд сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон без дозволу (згоди) батька дитини ОСОБА_3 до повноліття дитини; дозволити ОСОБА_1 або її офіційному представникові, без згоди батька ОСОБА_3, оформляти документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України до досягнення ним повноліття; допустити негайне виконання рішення суду.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просить суд його задовольнити.

Відповідач в судове засідання двічі не з»явився, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача, представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Відповідач не з»явився в судове засідання повторно.

Зі згоди позивача проведено заочний розгляд справи.

Представник органу опіки та піклування Бродівської РДА Надорожняк О.П. в судовому засіданні позов підтримала, просить суд його задовольнити.

Суд, врахувавши пояснення позивача, представника органу опіки та піклування, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 07 жовтня 2006 року (а.с. 4). Відповідно до рішення Бродівського районного суду Львівської області від 19.09.2016 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу у сторін є неповнолітній син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З пояснень позивачки, зазначених в позовній заяві та підтриманих в судовому засіданні, вбачається, що в даний час дитина проживає з нею у АДРЕСА_1. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я

дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З часу припинення сімейних відносин відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. Більш того, відповідач безпідставно чинить перешкоди на здійснення нею заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Зокрема, відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд малолітнього ОСОБА_4 за кордон для відпочинку та оздоровлення останнього. Водночас, син часто хворіє застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких, за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне перебування дитини на морі. Крім того, виїзд дитини за кордон сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її

духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Але, не зважаючи на це, відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обгрунтовували його відмову, він не наводить. Позивач вважає, що така позиція відповідача шкодить інтересам дитини та не сприяє всебічному та гармонійному розвитку, порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток її особистості та вказує на зловживання відповідачем своїми

батьківськими правами.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Європейської Конвенції "Про права дитини" від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч.1 ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 313 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до змісту пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного із батьків здійснюється за рішенням суду про надання дозволу на виїзд за межі України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно п.п. 17, 18 "Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документу дитини", в редакції, затвердженій Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 року № 380, проїзний документ дитини, за наявності заперечень одного з батьків, може бути оформлений на підставі рішення суду. Відомості про дітей, які їдуть за кордон разом з батьками (законними представниками), вписуються в паспорт батьків чи одного з батьків (законних представників) на підставі заяви громадянина, у чий паспорт вписуються діти.

Аналізуючи вищенаведені обставини, приймаючи до уваги необхідність забезпечення інтересів неповнолітньої дитини та те, що батько дитини ОСОБА_3 своїми діями безпідставно перешкоджає матері дитини ОСОБА_1 забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 213 - 215, 224-229 Цивільно-процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на виїзд дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України без дозволу (згоди) батька дитини ОСОБА_3 до повноліття дитини.

Дозволити ОСОБА_1 або її офіційному представникові, без згоди батька ОСОБА_3, оформляти документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України до досягнення ним повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області через Бродівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за заявою відповідача, поданою суду протягом десяти днів з часу отримання копії рішення.

Суддя: О. І. Бородійчук