Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/42/16-ц

04 березня 2016 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючогосудді: ОСОБА_1

секретаря : Шутки А.Д.

з участю позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Надвірна справу за позовом ОСОБА_2 до Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про визнання права власності на майно,-

Встановив:

ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про визнання права власності на майно.

В судовому засіданні позивач по справі ОСОБА_2 позов підтримала з мотивів викладених в ній, який просить задоволити та визнати за нею право власності на майно, яке знаходиться по вулиці 16 Липня, 110 в смт. Делятин Надвірнянського району Івано- Франківської області.

Представник відповідача по справі-Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області в судове засідання не прибув, однак від них поступила заява в якій просять справу слухати в їхню відсутність, не заперечують проти задоволення позову.

Суд, вислухавши пояснення сторони по справі, перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чиінтересів.

Зі змісту ст. 60 ЦПК України випливає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, а також доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню всіх обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін на інших осіб, які беруть участь у справі.

А відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що 09.09.1961 року за ОСОБА_4Г, було зареєстровано право власності на ? частки будинковолодіння, що знаходиться по вулиці 16 Липня(Леніна),110 в смт. Делятин Надвірнянського району Івано-Франківської області. Підставою для реєстрації права власності було свідоцтво про право власності видане виконкомом Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області від 19.04.1996 року відповідно до рішення виконкому Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області від 30.08.1961 року № 31.

Рішення про реєстрацію права власності прийняте 19.04.1996 року, реєстровий № 579, книга №2(ас.16).

21.05.1996 року за позивачем по справі -ОСОБА_5 було зареєстровано право власності на ? частку домоволодіння по вул. 16 Липня (Леніна), 110 в смт. Делятин, Надвірнянського району Івано-Франківської області. Підставою для реєстрації права власності був договір дарування виданий Надвірнянською державною нотаріальною конторою від 21.05.1996 року № 2985(ас.13; 17).

Рішення про реєстрацію права власності прийняте 24.05.1996 року, реєстровий № 579, книга № 2.

15.10.1999 року позивач зареєструвалася у житловому будинку, що знаходиться в смт. Делятин вулиця 16 Липня,110 Надвірнянського району ОСОБА_1 - Франківської області(ас.19).

Починаючи з 1994 року і включно по даний час позивач проживає безперервно у житловому будинку, що знаходиться в смт. Делятин вулиця 16 Липня, 110 Надвірнянського району Івано-Франківської області та користується господарськими спорудами, обробляє земельну ділянку, яка рахується за вказаним господарством. Також, за вказаний тривалий проміжок часу, позивач неодноразово здійснювала поточні ремонти всього житлового будинку, зокрема нею було замінено два вікна та підлогу в одній із кімнат і всі і ці витрати позивач понесла самостійно. Таким чином, на протязі 19 років безперервно володіла житловим будинком, який вищевказаний і окрім неї ніхто витрат по утриманню житлового будинку не ніс, а також крім неї ніхто інший не обслуговуваав даний житловий будинок.

30.08.1996 року померла ОСОБА_4 в смт. Делятин Надвірнянського району Івано-Франківської області, де і похоронена(ас.11).

Згідно довідки Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області від 11.09.2015 року № 459/02-19 вбачається, що на момент смерті ОСОБА_4 в будинку № 110, що по вулиці 16 Липня в смт. Делятин Надвірнянського району Івано-Франківської області була зареєстрована та проживала її дочка - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 02.11.2002 року, а також вказано, що заповіт від імені ОСОБА_4 у вказаній селищній раді не посвідчувався.(ас.10; 14).

На момент смерті ОСОБА_6 у житловому будинку, що знаходиться в смт. Делятин вулиця 16 Липня, 110 Надвірнянського району Івано-Франківської області була зареєстрована тільки позивач по справі, як співвласниця будинку і жодних заповітів ОСОБА_6 у вказаній селищній раді не посвідчувала про, що свідчить довідка Делятинської селищної ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області від 23.11.2015 року № 994/02-19(ас. 15).

В період часу починаючи з 1994 року по 29.08.1996 року позивач по справі ОСОБА_2 доглядала за ОСОБА_4, а також починаючи з 1994 року і включно по 01.11.2002 року доглядала за її донькою- Остапюк О.С.

В звязку з тим, що ОСОБА_4, власниця ? частин житлового будинку, що знаходиться в смт. Делятин вулиця 16 Липня, 110 Надвірнянського району Івано-Франківської області померла 30.08.1996 року, а позивач не має змоги належним чином володіти майном, не можу привести у нормальний стан весь будинок. Незручності, повязані із відсутністю власника ? частки вказаного будинковолодіння існують вже більше 19 років підряд.

10.07.2000 року позивачу по справі ОСОБА_2 було видано державний акт на право приватної власності на землю І-ІФ № 009024 площею 0.3207 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, що знаходяться в смт. Делятин вулиця 16 Липня, 110 Надвірнянського району Івано-Франківської області на підставі 13 сесії 3 демократичного скликання Делятинської селищної ради від 24.04.2000 року Надвірнянського району Івано-Франківської області(ас.12).

Згідно ст. 319 ЦК України-власність зобовязує, а відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не предявив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через пятнадцять років, а на рухоме майно через пять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або предявлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюється також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до п.п..9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

При вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

-володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або предявлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади (п.13).

Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК України, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей обєкт третіми особами за набувальною давністю.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2001 року.

Така правова позиція міститься і в ухвалі Верховного Суду України від 20 лютого 2008 р. у справі №6-27245св07.

Розглядаючи справу, Верховний Суд України зробив категоричний висновок: визнання судом права власності за набувальною давністю не може мати місце раніше 1 січня 2001 р. (щодо нерухомого майна). А отже, заявлені до настання цієї дати позови задоволенню не підлягають.

З урахуванням зазначеної позиції слід зауважити, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у звязку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

В даний час позивач по справі ОСОБА_2 має намір оформити право власності у реєстраційній службі на майно, а саме на ? частини житлового будинку та господарських будівель, які розмішені в смт. Делятин по вулиці 16 Липня,110 Надвірнянського району Івано-Франківської області.

З метою узаконення вказаного будинковолодіння працівниками ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» було виготовлено технічний паспорт і згідно якого вартість даного будинковолодіння становить 263 164 грн., куди входить майно на яке позивач по справі має намір оформити власність, а саме: літ.«А» житловий будинок вартістю 158348 грн.; літ.«Е» стайня вартістю 1803 грн.; літ.«Ж» навіс вартістю- 10916 грн., літ.«И» навіс вартістю- 8825 грн., літ.«І» вбиральня вартістю 1803 грн., літ.«№1» колодязь вартістю 5213 грн., літ.«№2» огорожа вартістю- 1676 грн; літ.«№3» ворота вартістю- 1786 грн.; літ.«№4» огорожа вартістю 1785 грн., що знаходяться в смт. Делятин по вулиці 16 Липня, 110 Надвірнянського району Івано-Франківської області загальною площею 96.8 кв.м та житловою площею 50.7 кв.м(ас.5-8; 16).

Згідно довідки Надвірнянської РДНК від 12.02.2016 року №01-16/245 спадкова справ після смерті ОСОБА_4 не заведена(ас.33).

А тому суд, оцінюючи в сукупності здобуті докази по справі прийшов до висновку про задоволення позову.

На підставі ст.ст. 328,344, 368, 372, 397 ЦК України, керуючись ст.ст.210, 213-215, 218, 293 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_2 задоволити.

Визнати право власності за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, іпн. право власності на 3/4 часток майна -частину житлового будинку, яка складається з наступних приміщень: літ.«А» житловий будинок вартістю 158 348 грн.; літ.«Е» стайня вартістю 1803 грн.; літ.«Ж» навіс вартістю - 10916 грн., літ.«И» навіс вартістю- 8825 грн., літ.«І» вбиральня вартістю 1803 грн., літ.«№1» колодязь вартістю 5213 грн., літ.«№2» огорожа вартістю -1676 грн; літ. «№3» ворота вартістю -1786 грн.; літ.«№4» огорожа вартістю 1785 грн., що знаходяться в смт. Делятин по вулиці 16 Липня, 110 Надвірнянського району Івано-Франківської області загальною площею 96.8 кв.м. та житловою площею 50.7 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд.

Суддя Мужик І.І.

Рішення виготовлено в повному обсязі 09.03.2016 року.