Дата документу 21.11.2016
Справа № 320/9471/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Купавської Н.М.

при секретарі Чудаковій А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мелітополі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача суму заборгованість за кредитним договором №б/н від 14 березня 2013 року у розмірі 83921 грн. 97 коп. та витрати по сплаті судового збору.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 пояснив, що 14 березня 2013 року з відповідачем, як з фізичною особою-підприємцем, було підписано заяву про відкриття поточного рахунку, згідно з якою відповідач приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг», Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті, і які разом із заявою, складали договір банківського обслуговування, умови якого останній зобовязався виконувати. Даним договором відповідачу надавалося право користуватися послугою банку «Гарантований платіж» для виконання грошових зобовязань за господарськими договорами, в обмін на його зобовязання погашати заборгованість по кредиту, сплачувати винагороду за надання фінансового інструменту та відсотки визначені договором. У разі прострочення сплати кредиту банком нараховуються відсотки по підвищеній ставці. Однак, у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору виникла заборгованість, яка станом на 12 жовтня 2015 року становить 83921 грн. 97 коп. та складається з: 61549 грн. 22 коп. заборгованість за кредитом; 22372 грн. 75 коп. заборгованість по процентах за користування кредитом. Оскільки відповідач припинив свою господарську діяльність у звязку із банкрутством, його зобовязання за кредитними договорами не припиняються, а залишаються за ним як за фізичною особою і він повинен відповідати усім своїм майном.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в позові, оскільки банком було укладено кредитний договір із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, якого на підставі ухвали господарського суду Запорізької області від 23.07.2014 було визнано банкрутом. В межах провадження у справі про банкрутство банком було заявлено вимогу до відповідача про стягнення заборгованості у розмірі 151717,24 грн., що виникла з кредитного договору від 14.03.2013. Дані вимоги ліквідатором не були задоволені через недостатність майна та визнані судом такими, що не підлягають виконанню. Оскільки банком заявлено вимогу після проведення процедури банкрутства до боржника щодо якого були застосовані судові процедури банкрутства, він вважається таким, що не має неврегульованих грошових зобовязань.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 14 березня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір банківського обслуговування.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 підписав заяву про відкриття поточного рахунку /а.с.10/.

Згідно анкети-заяви фізична особа-підприємець ОСОБА_1 приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг», що розміщені в мережі Інтернет, які разом із Тарифами банку складають Договір банківського обслуговування та взяв на себе зобовязання виконувати умови Договору.

При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, вказаний договір є договором приєднання.

Відповідно до умов договору ОСОБА_1 було відкрито поточний картковий рахунок. Після підписання договору клієнту надається право користуватися послугами, однією з яких є послуга «Гарантований платіж», яка може бути надана як за рахунок власних коштів клієнта, так і за рахунок коштів банку, тобто в кредит. Послугу «Гарантований платіж» Банк надає для виконання грошових зобовязань за господарськими договорами, що укладаються між клієнтом та його контрагентами. Кредит надається в обмін на зобовязання клієнта щодо його повернення, сплати процентів та винагороди. Відповідач почав користуватися послугою «Гарантований платіж» з 29.10.2013, шляхом реєстрації відповідних заявок в системі Internet Banking Приват-24.

Відповідно до п. 3.2.2.2. «Умов та правил надання банківських послуг» Клієнт погашає заборгованість по кредиту в розмірі, зазначеному в заявці Клієнта, в строк до 30 днів з дати виконання заявки. За користування кредитом у період з дати ініціювання Клієнтом заявки до дати виконання заявки Клієнт сплачує винагороду за надання фінансового інструменту в розмірі 4% річних (але не менш ніж 5 гривень) від розміру кредиту, зазначеного у черговій заявці Клієнта. Винагорода за надання фінансового інструменту сплачується Клієнтом у дату надання в банк чергової заявки. У період з дати виконання заявки за рахунок кредитних коштів до 30.06.2014 Клієнт за користування кредитом сплачує ПАТ КБ «Приватбанк» відсотки в розмірі 38% річних, а з 01.07.2014 сплачує банку відсотки 36% відсотків від суми заборгованості. У разі не погашення заборгованості клієнтом за кредитом у строк до 30 днів, включно, на 31 - й день - заборгованість по кредиту стає простроченою. При цьому, за користування кредитом клієнт платить відсотки в розмірі 56% річних від суми заборгованості.

Прострочена заборгованість на рахунку відповідача зявилась 05.12.2013.

З проведеного позивачем розрахунку відповідач має заборгованість, яка станом на 12.10.2015 року становить 83921 грн. 97 коп. та складається з: 61549 грн. 22 коп. заборгованість за кредитом; 22372 грн. 75 коп. заборгованість по процентах за користування кредитом, і яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Разом з тим, як вбачається із ухвали господарського суду Запорізької області від 10.09.2014 року /а.с.75/ кредиторські вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» були включені до реєстру вимог кредиторів до третьої черги в порядку ст.92 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Постановою Господарського суду Запорізької області від 23.07.2014 /а.с.52-53/ фізичну особу підприємця ОСОБА_1 було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

В подальшому, ухвалою Господарського суду Запорізької області від 13.08.2015 підприємницьку діяльність ОСОБА_1 було припинено, а вимоги не задоволені за недостатністю майна боржника вважаються погашеними /а.с.54-55/.

Починаючи з 21.08.2015 державну реєстрацію підприємницької діяльність ФОП ОСОБА_1 було припинено /а.с.33/.

Отже, договірні відносини у позивача виникли з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, послугу «Гарантований платіж» Банк надав для виконання грошових зобовязань за господарськими договорами, що укладалися між клієнтом та його контрагентами, тоді як позов банк предявив до фізичної особи ОСОБА_1 після припинення підприємницької діяльності.

При зверненні банком до господарського суду під час розгляду справи про банкрутство фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 банк реалізував своє право на предявлення відповідних вимог до боржника і виразив таку свою дію шляхом подання відповідної заяви до Господарського суду Запорізької області від 13.08.2015.

Згідно зі ст.53 ЦК України фізична особа, яка неспроможна задовольнити вимоги кредиторів, пов'язані зі здійсненням нею підприємницької діяльності, може бути визнана банкрутом у порядку, встановленому законом.

Особливості банкрутства суб'єкта підприємницької діяльності - громадянина передбачені ст.ст.90-92 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ч.3 ст.92 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" після завершення розрахунків з кредиторами фізична особа, визнана банкрутом, звільняється від подальшого виконання грошових вимог кредиторів, що були заявлені після визнання фізичної особи банкрутом, за винятком вимог, передбачених абзацом третім частини третьої цієї статті. А саме: вимоги кредиторів щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоровю громадян, вимоги щодо стягнення аліментів, а також інші вимоги особистого характеру, які не були задоволені в порядку виконання постанови господарського суду про визнання фізичної особи банкрутом або які погашені частково чи не заявлені після визнання фізичної особи банкрутом, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про банкрутство фізичної особи відповідно в повному обсязі або в незадоволеній їх частині в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором «Гарантовані платежі» від 14.03.2013, тобто заявляє вимоги, які вже були заявлені банком та визнані господарським судом погашеними. Вказану обставину підтвердив представник ПАТ КБ «Приватбанк» в судовому засіданні, пояснивши, що у звязку з відсутністю достатнього майна для погашення боргу вони звернулися із позовом до ОСОБА_1 в цивільному провадженні.

Суд вважає помилковими посилання представника позивача на те, що відповідно до вимог закону у випадку визнання фізичної особи-підприємця банкрутом та припинення його підприємницької діяльності будь-які незадоволені вимоги кредиторів можуть бути заявлені в порядку, встановленому цивільним законодавством України. У даному випадку вимоги кредитора, заявлені у даній справі, вже були задоволені рішенням господарського суду та визнані погашеними і ці вимоги не являються вимогами кредиторів щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоровю громадян, вимогами щодо стягнення аліментів, а також іншими вимогами особистого характеру, які не були задоволені в порядку виконання постанови господарського суду про визнання фізичної особи банкрутом або які погашені частково чи не заявлені після визнання фізичної особи банкрутом.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, відсутність законних підстав для їх задоволення.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд відносить на рахунок позивача понесені ним судові витрати з оплати судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 72, 73, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.90-92 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд

ВИРІШИВ:

В позові Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги в Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: