У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Рожина Ю.М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання Вох В.С., за участю позивача та його представника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Млинівського районного суду від 10 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Смордвівської сільської ради про визнання права власності на частину нерухомого майна та земельну ділянку та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору розподілу будівель укладеного 19 березня 1979 року в Смордвівській сільській раді та усунення перешкод в користуванні житлом та виселення без надання житла,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Млинівського районного суду від 10 грудня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Смордвівської сільської ради про визнання права власності на 1/2 частину нерухомого майна та земельну ділянку задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на одну кімнату жилого будинку, який знаходиться в с. Смордва, по вул. Калиновиця, 14, Млинівського р-ну, Рівненської обл., площею 19,2 кв.м. (18,0 кв.м. згідно технічного паспорта виготовленого станом на 29 травня 2007 року), частину сараю площею 32,3 кв.м., згідно договору розподілу будівель від 18 березня 1979 року нотаріально посвідченого виконкомом Смордвівської сільської ради народних депутатів Млинівського району Рівненської області.

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/320/2016 Головуючий у 1 інстанції : Бандура А.П.

Доповідач : Григоренко М.П.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору розподілу будівель укладеного 19 березня 1979 року в Смордвівській сільській раді та усунення перешкод в користуванні житлом та виселенні без надання житла відмовлено.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_2 покликається на його незаконність, через порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи.

Вказує, що головним доказом в позові ОСОБА_3 являється договір розподілу майна від 18 березня 1979 року, в якому зазначено про передачу кімнати та частини хліва. Оскільки між позивачем та покійним ОСОБА_4 відносини як батька та сина не склалися, власник будинку був змушений укласти даний договір, для спокійного користування житловим будинком. Тому в договорі було зазначено саме те, що передається в користування, а не у володіння і розпорядження. Згідно норм ЦК УРСР, який діяв на момент укладення вищевказаного договору, цей договір розподілу не можна трактувати, як правовстановлюючий, а саме такий, який підтверджує факт права власності.

Суд не взяв до уваги її пояснення про передачу кімнати у спірному будинку батьком ОСОБА_4 у користування на період будівництва ОСОБА_3 свого власного будинку. У 1985 році ОСОБА_3 було завершено будівництво нового власного будинку, тому він втратив право на частку будинку, власником якого був її батько ОСОБА_4

21.08.1997 року її батько розпорядився належним йому майном, зробивши заповіт на її користь. В заповіті нічого не було зазначено про частки, тому батько вважав, що йому належить на праві власності цілий будинок. 08.02.2005 року ОСОБА_4 помер.

Вона звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, який судом був задоволений. Жодних неправдивих відомостей вона не надавала. Довідкою Смордвівської сільської ради підтверджувалося те, що господарство в с. Смордва по вул. Калиновиця, 14 Млинівського району згідно погосподарської книги № 7 особовий рахунок 330 за 1996-2000 роки рахується за ОСОБА_4

На вказану довідку суд також не звернув увагу.

Просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити повністю.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказує, що оскаржуване рішення вважає законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

В ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_2 та її представник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та залишаючи без задоволення позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що на підставі укладеного 18 березня 1979 року договору із своїм батьком ОСОБА_4, посвідченого виконкомом Смордвівської сільської ради народних депутатів Млинівського району Рівненської області, позивач ОСОБА_3 набув право власності на одну кімнату жилого будинку, який знаходиться в с. Смордва, по вул. Калиновиця, 14, Млинівського р-ну, Рівненської обл., площею 19,2 кв.м. та частину сараю, площею 32,3 кв.м., за цією ж адресою і будь-які правові підстави для визнання цього договору недійсним відсутні, так як він був укладений у відповідності до чинного на той час законодавства.

Даний висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, наявним у справі доказам та ґрунтується на законі.

Доводи апеляційної скарги також не спростовують правильності висновків оскаржуваного рішення, оскільки вони жодним чином не спростовують факт укладення 18 березня 1979 року між позивачем ОСОБА_3 та його батьком ОСОБА_4, договору розподілу жилого будинку, який знаходиться в с. Смордва, по вул. Калиновиця, 14, Млинівського р-ну, Рівненської обл., та у сараю, за цією ж адресою, який є обовязковим також для ОСОБА_2, як спадкоємця ОСОБА_4

Крім того, факт розподілу вищевказаного будинку між первісним позивачем та його батьком в 1979 року також підтверджується відповідними записами у погосподарській книзі Смордвівської сільської ради Млинівського району Рівненської області.

Та обставина, що в наступному позивач ОСОБА_3 збудував для своєї сімї новий житловий будинок поряд із житловим будинком, який був предметом вищевказаного договору, жодним чином не означає, що він автоматично втратив право на ту частину житлового будинку та частину сараю, які він отримав за договором від 18 березня 1979 року, оскільки будь-які застереження з цього приводу у даному договорі відсутні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в звязку із чим рішення Млинівського районного суду від 10 грудня 2015 року підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 10 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити ухвалу апеляційного суду та рішення суду першої інстанції до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвали апеляційної інстанції.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Ю.М. Рожин

ОСОБА_5