Справа № 466/199/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Глинська Д.Б.

при секретарі - Чичерській М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про стягнення страхового відшкодування , суд -

встановив:

14.01.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, який в процесі розгляду справи в суді було уточнено та остаточно просив суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з ОСОБА_2 та Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на його користь страхове відшкодування в розмірі 6404 грн., інфляційні втрати за 2014 рік в розмірі 1130,96 грн., інфляційні втрати за пять місяців 2015 року в розмірі 1825,88 грн. та три відсотки штрафних санкцій в розмірі 272,52 грн., а також судові витрати та витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн.

В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначає, що в 2013 році на території Львівської області у м. Львові сталася дорожньо - транспортна подія за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, та іншого автомобіля, внаслідок чого автомобілю «Hyundai Tucson» завдано значні технічні пошкодження.

Згідно договору добровільного страхування наземного транспорту «АВТО-КАСКО» АК-6 №0002463 від 10 серпня 2012 року, укладеного між страхувальником ОСОБА_2 з одного боку та ОСОБА_3 «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, повязані з володінням користуванням та розпорядженням засобами наземного транспорту, а саме: автомобілем НОМЕР_2.

ФОП ОСОБА_4, 22.08.2013 року було прийнято від ОСОБА_2, автомобіль НОМЕР_2 для проведення ремонту. Вище сказане оформлено відповідним заказ-нарядом №Д000017033 від 22.08.2013 p., де визначено та погоджено загальну вартість робіт та запчастин в розмірі 4542 грн. Відповідно було видано рахунок № від 22.08.2013 року на оплату на суму 4542,00 грн. Згідно акту прийому-передач відповідач ОСОБА_2 30.08.2013р., отримав відремонтований автомобіль та підтвердив обєм і якість виконаних робіт, та відсутність претензій щодо терміну і якості робіт, однак вартості виконаних робіт не було сплачено.

30.12.2013 року за договором про відступлення права вимоги укладеного між Новим кредитором та Первісним кредитором, ФОП ОСОБА_4 відступлено ОСОБА_1, право вимоги сплати відповідачем боргу в сумі в сумі 4542,00 грн. за ремонт автомобіля НОМЕР_3

В звязку з тим, що відповідачами в добровільному порядку не було оплачено вартості виконаних робіт позивач змушений звернутися до суду.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, покликаючись на підстави та мотиви викладені у позові. Просив позов задовольнити

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення в частині, що стосується вимог до відповідача ОСОБА_2 просила відмовити, з мотивів, що вказані в письмових запереченнях на позов.

Представник відповідача ОСОБА_3 «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» у судове засідання не зявився, однак подали суду письмові заперечення на позов в яких проти задоволення позову заперечили.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача ОСОБА_6, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що в 2013 році на території Львівської області у м. Львові сталася дорожньо транспортна подія за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням відповідача ОСОБА_2, та іншого автомобіля, внаслідок чого автомобілю «Hyundai Tucson» завдано технічні пошкодження.

ФОП ОСОБА_4 згідно приймально - здавального акту було прийнято від відповідача ОСОБА_2, автомобіль НОМЕР_2 для проведення ремонту.

Вище сказане оформлено відповідним заказ-нарядом №Д000017033 від 22.08.2013 p., де визначено та погоджено загальну вартість робіт та запчастин в розмірі 4542 грн. Відповідно було видано рахунок № від 22.08.2013 року на оплату на суму 4542,00 грн.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно акту прийому-передачі, що знаходиться в матеріалах справи, відповідач ОСОБА_2, отримав відремонтований автомобіль та підтвердив обєм і якість виконаних робіт, та відсутність претензій щодо терміну і якості робіт.

Проте, оплати за відновлювальний ремонт не проведено.

30.12.2013 року за договором про відступлення права вимоги укладеного між новим кредитором та первісним кредитором, ФОП ОСОБА_4 відступлено ФОП ОСОБА_1, право вимоги сплати відповідачем боргу в сумі в сумі 4542,00 грн. за ремонт автомобіля НОМЕР_3

У відповідності до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

У відповідності до п. 19 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 вбачається, що з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобовязаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (пункт 5 частини першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини першої статті 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком. При цьому суди також повинні мати на увазі, що порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосуються страхового випадку, не є порушенням визначеного договором строку повідомлення про настання страхового випадку.

Крім цього в судовому засіданні було встановлено, що позивачем 01.12.2014 року скерована претензії до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 «Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Глобус» з вимогою провести виплату страхового відшкодування та вартості відновлюваного ремонту автомобіля НОМЕР_2, що підтверджується квитанціями відправлення.

Відповідно до положень ч.2 ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ст. ст. 22, 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Окрім цього в п.13 вищенаведеної постанови вказано, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

Як вбачається із договору добровільного страхування наземного транспорту «АВТО-КАСКО» АК-6 №0002463 від 10 серпня 2012 року, укладеного між ОСОБА_2 з одного боку та ОСОБА_3 «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, повязані з володінням користуванням та розпорядженням засобами наземного транспорту, а саме: автомобілем НОМЕР_2.

Відповідно до п. 9.1 договору добровільного страхування наземного транспорту «АВТО-КАСКО» АК-6 №0002463 від 10 серпня 2012 року безумовна франшиза по кожному страховому випадку становить 0,5 % від розміру страхової суми. Страхова сума відповідно до п. 11 договору становить 104000 грн., відтак з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню лише сума франшизи в розмірі 520 грн.

Відповідно до п.8.1. Договору до страхових ризиків відноситься - пошкодження, знищення ТЗ внаслідок ДТП.

Відповідно до положень ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

У відповідності до положень ст.6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Таким чином, оскільки цивільно-правова відповідальність правопорушника ОСОБА_2 була застрахована ТзДВ «СТзДВ «Глобус», з вини останнього відбулась дорожньо-транспортна пригода, тобто мав місце страховий випадок, у звязку із чим у ТзДВ «СТзДВ «Глобус» виник обовязок по відшкодуванню завданої шкоди у відповідності до ліміту відповідальності.

Згідно положень п.22.1 ст.22 вказаного вище закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до положень п.35.1 ст.35 вказаного закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає заяву про страхове відшкодування.

Крім того, судом встановлено, що позивач у відповідності до п. 33.1.4 ст. 33 до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» подав заяву про настання страхового випадку у ТДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус».

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів або в строки та в обсягах, визначених рішенням суду.

Таким чином ТДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» у відповідності до вимог закону, зобов'язана була здійснити виплату страхового відшкодування, відповідно до лімітів відповідальності страховика, однак виплату страхового відшкодування станом на день винесення рішення здійснено не було.

Пунктом 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Окрім цього, згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимога в частині стягнення з відповідача три проценти річних від простроченої суми, що становить 951,87грн. підлягає до задоволення.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з ТДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» суми страхового відшкодування у розмірі грн. та пені за прострочення виконання грошового зобовязання у розмірі 5884 грн., інфляційні втрати за 2014 рік в розмірі 1130 грн. 96 коп., інфляційні втрати за шість місяців за 2015 року в розмірі 2308 грн. 90 коп. та 272 грн. 52 грн. штрафні санкції в розмірі 3% підлягають до задоволення.

Статтею 79 ЦПК передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

З товарного чеку від 21 липня 2015 р. вбачається, що адвокатом ОСОБА_5, який діє на підставі договору від 27.03.2014 р. позивач ОСОБА_1 надано правову допомогу вартістю 2000 грн.

Виходячи з наведеного витрати на правову допомогу підлягають задоволенню.

Згідно із ст. 88 ЦПК України, з відповідача ТДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» також підлягає стягненню 243,60 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 74, 84, 88, 209, 210, 212, 213, 214, 215, 224-224 ЦПК України, ст. ст. 22, 623, 625, 979, 990, 992, 1166, 1187, 1192 ЦК України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_4) на користь ФОП ОСОБА_1 франшизу по договору добровільного страхування наземного транспорту «Авто Каско» в розмірі 520 (пятсот двадцять) грн.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь ФОП ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 5884 (пять тисяч вісімсот вісімдесят чотири) грн., інфляційні втрати за 2014 рік в розмірі 1130 (одну тисячу сто тридцять) грн. 96 коп., інфляційні втрати за шість місяців за 2015 року в розмірі 2308 (дві тисячі триста вісім) грн. 90 коп. та 272 (двісті сімдесят дві) грн. 52 грн. штрафні санкції в розмірі 3%.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь ФОП ОСОБА_1 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. судового збору та 2000 (дві тисячі) грн. витрат на правову допомогу.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом подачі апеляційної скарги, потягом десяти днів з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_7