Ухвала

іменем україни

15 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Дем'яносова М.В., Дьоміної О.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах Одеської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області до ОСОБА_3 про зобов'язання звільнення земельної ділянки від самочинно збудованого житлового будинку шляхом його знесення, за касаційною скаргою Одеської міської ради на рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 18 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року заступник прокурора Київського району м. Одеси в інтересах Одеської міської ради (далі - прокурор), Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області (далі - Інспекція) звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про зобов'язання звільнення земельної ділянки від самочинно збудованого житлового будинку шляхом його знесення.

В обґрунтування своїх вимог посилались на те, що ОСОБА_3 на земельній ділянці, орієнтованою площею 0,02 га, розташованій за адресою: АДРЕСА_1, здійснюється будівництво двоповерхового індивідуального житлового будинку. Зазначали, що перевіркою встановлено, що вищевказана земельна ділянка використовується за відсутності правовстановлюючих документів та будівельні роботи на ній проводяться без оформлення документів, необхідних для одержання дозволу на виконання будівельних робіт.

Враховуючи викладене позивачі просили зобов'язати відповідачку за власний рахунок звільнити спірну земельну ділянку від самовільно збудованого двоповерхового індивідуального будинку, шляхом його знесення.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18 листопада 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі Одеська міська рада просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судами під час розгляд справи встановлено, що 17 січня 2014 року реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області на ім'я ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме - садовий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 150 кв. м, житловою 29,4 кв. м.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2013 року, задоволено позов заступника прокурора Київського району м. Одеси та зобов'язано Інспекцію ДАБК в Одеській області скасувати реєстрацію декларації про готовність об'єкту по АДРЕСА_1, до експлуатації від 25 квітня 2012 року № ОД 8.

Вищенаведені обставини встановлені рішенням Київського районного суду від 22 квітня 2014 року у справі за позовом заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області до ОСОБА_3, реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, третя особа СТ «Маяк-3», про визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24 лютого 2015 року, яким було відмовлено у задоволенні позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 376 ЦК України самочинне нерухоме майно, за рішенням суду підлягає знесенню, в разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди правильно визначились з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, обґрунтовано виходили з того, що всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України на підтвердження своїх доводів позивач належних та допустимих доказів не надав.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Одеської міської ради відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 18 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

М.В.Дем'яносов

О.О.Дьоміна