УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2016 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючої судді САВЛУК Т.В.,

при секретарі Костів Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи, яке заявлене в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

25 жовтня 2016 року представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні заявила клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи, проведення якої доручити експертам Українського науково-дослідного інститут соціальної і судової психіатрії та наркології, з метою визначення психічного стану ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на момент складання від її імені заповіту від 04 лютого 2016 року на ім'я ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Комарницькою О.В. в приміщенні Київської міської клінічної лікарні №1.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи з підстав наведених її уповноваженим представником.

Відповідач та представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні просили відмовити у призначенні експертизи, вважають заявлене клопотання необґрунтованим.

Заслухавши думку сторін по справі, оцінивши наведені представником позивача доводи щодо підстав для признання судово-психіатричної експертизи, суд приходить до наступного.

Призначення експертизи є обов'язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи є обов'язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: характер і ступінь ушкодження здоров'я; психічний стан особи; вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати. (ч.1 ст.145 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, досудового та судового слідства.

Порядок проведення судово-психіатричної експертизи, затверджено Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 жовтня 2001 року №397, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01 березня 2002 року за №219/6507.

Судово-психіатрична експертиза призначається органами досудового слідства та суду і проводиться за їх відповідним рішенням з метою відповіді на питання, що виникають під час провадження адміністративних, кримінальних та цивільних справ з приводу психічного стану особи.

Предметом експертизи є визначення психічного стану осіб, яким призначено експертизу, у конкретні проміжки часу і відносно певних обставин, що становлять інтерес для органів слідства та суду.

Об'єктами експертизи є: матеріали цивільної справи, медична документація, аудіовізуальні матеріали та інша інформація про психічний стан особи, відповідно якої проводиться експертиза.

Відповідно до положень ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.3 ст.60 Цивільного процесуального кодексу України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Разом з тим, звертаючись з клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи, представником позивача ОСОБА_3 не наведено ґрунтовних підстав для призначення даного виду експертизи, відсутнє посилання на обсяг доказів, які мають бути надані експерту для дослідження психічного стану особи, відносно якої проводиться експертиза, які не були предметом дослідження під час розгляду судової справи, відсутні документи, в яких зафіксовано вихідні дані, необхідні для вирішення поставлених перед експертом питань, що є окремим предметом доказування в межах розгляду даної справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що клопотання представника позивача ОСОБА_3 про призначення судово-психіатричної експертизи є передчасним та не підлягає задоволенню на даній стадії цивільного процесу, що не позбавляє представника позивача права повторно заявити клопотання про призначення експертизи в межах розгляду даної цивільної справи.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 143, 209-210 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_3 про призначення судово-психіатричної експертизи, яке заявлене в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

Відповідно до положень ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

С у д д я: