Справа №: 398/5352/15-ц
"14" березня 2016 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Тимченко Л.М.
з участю секретаря Шульги Н.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрія цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення коштів в сумі 26 000 грн., -
ОСОБА_3 (надалі Позивач) 09 листопада 2015 року звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 (надалі Відповідач) про стягнення коштів в сумі 26 000 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що в листопаді 2014 року між ним була досягнута усна домовленість щодо придбання у ОСОБА_2 3-х кімнатної квартири №107, яка розташована в будинку №12 по вул. Леніна в смт. Димитрове, м. Олександрія, Кіровоградської області за ціною 60 000 грн. 04 листопада 2014 року відповідачу було сплачено 10 000 грн., а 12 грудня 2014 року сплачено 16 000 грн., а всього 26 000 грн. та в день отримання коштів були видані розписки. У серпні 2015 року, коли вона звернулась до відповідачки з пропозицією укласти договір купівлі продажу та посвідчити нотаріально, сплативши їй решту коштів, відповідач відмовилась укласти договір за визначеною ціною продажу та збільшила вартість квартири до 80 000 грн. Оскільки така ціна є занадто високою, вона відмовилась від укладення договору на нових умовах та звернулась з вимогою про повернення отриманих коштів, однак відповідач відмовилась повернути кошти.
Просить суд стягнути з відповідача суму 26 000 грн. та судові витрати. Оригінали розписок надані до суду.
В судовому засіданні позивач та представник позивача на позовних вимогах наполягають, посилаючись на викладені обставини та просять суд прийняти до уваги, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобовязань щодо нотаріального оформлення купівлі продажу квартири, підвищивши розмір ціни її продажу. Не спілкується із позивачем та уникає спілкування.
Інтереси позивача в суді по довіреності представляв ОСОБА_4
Відповідач в судове засідання двічі не зявилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в суді, про причину неявки до суду відповідач суд не повідомила, до суду від неї письмових заяв чи клопотань не надійшло. Суд вважає, що відповідач була належним чином повідомленою про дату розгляду справи в суді, оскільки за відомим місцем її реєстрації, оскільки поштові повідомлення повернулись до суду з відміткою пошти «за відмовою адресата від одержання» та «за закінченням строку зберігання».
За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача та представника позивача та дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, зясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Відповідно до діючого законодавства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог, згідно ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести перед судом ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
При вирішенні даного спору суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.
Стаття 41 Конституції України передбачає непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканності, а водночас і в недоторканності самого майна власника. Всі особи мають утримуватись від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Не допускається також протиправне позбавлення права власності або обмеження в його здійсненні.
Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 4-11, 15, 16, 19, 20, 22, 182, 382, 526, 570, 571, 640, 655 - 658 ЦК України.
Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, обєктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України.
Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником в рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Згідно ст. 571 ЦК України якщо порушення зобовязання сталось з вини боржника, завдаток залишається у кредитора.
За загальним правилом відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі продажу одна сторона передає майно у власність другій стороні, а покупець приймає або зобовязується прийняти майно і сплатити нього певну суму.
За загальним правилом відповідно до вимог ст.ст. 657, 658 ЦК України договір купівлі продажу житлового будинку (квартири) укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Право продажу належить власнику майна.
Судом встановлено, що за домовленістю позивача з ОСОБА_2 щодо придбання у неї 3-х кімнатної квартири №107, яка розташована в будинку №12 по вул. Леніна в смт. Димитрове, м. Олександрія, Кіровоградської області за ціною 60 000 грн. відповідачу 04 листопада 2014 року було сплачено 10 000 грн., а 12 грудня 2014 року сплачено ще 16 000 грн., а всього 26 000 грн. та в день отримання коштів були видані розписки (оригінали розписок наявні в матеріалах справи). Коли у серпні 2015 року позивач звернулась до відповідачки з пропозицією укласти договір купівлі продажу та посвідчити договір нотаріально, між позивачем та відповідачем не було досягнуто домовленість щодо укладення договору купівлі продажу квартири та відповідач відмовилася виконувати свої зобовязання.
Суд приймає до уваги, що у суду відсутні докази, що відповідач є власником квартири, яку вона мала намір продати позивачу.
Суд також приймає до уваги, що відповідачем не було доведено відсутність своєї вини з приводу неналежного виконання своїх зобовязань.
Судом достовірно встановлено, що позивачем було сплачено відповідачу суму 26 000 грн. 00 коп., що підтверджується розписками. Внаслідок невиконання відповідачем взятого на себе зобовязання щодо нотаріального оформлення договору купівлі продажу квартири, тобто саме з вини відповідача, сторони не можуть укласти та посвідчити нотаріально договір купівлі-продажу квартири, а тому сума сплачених коштів підлягає поверненню на користь позивача.
Суд дійшов висновку, що право позивача було порушено, а порушене право підлягає захисту.
Виходячи з характеру правовідносин, доведеності позовних вимог, а також керуючись засадами розумності, виваженості та справедливості суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позовних вимог та вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених позивачем витрат в сумі 26 000 грн.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. З відповідача суд вважає необхідним стягнути також судовий збір, тобто судові витрати, що понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача.
Враховуючи викладенні обставини та керуючись ст.ст. 4-11, 15, 16, 19, 20, 22, 182, 382, 526, 570, 571, 640, 655 - 658 ЦК України та ст.ст. 3-11, 15, 57-60, 84-88, 212-215, 224 ЦПК України, суд,-
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму 26 000 грн. 00 коп. грошових коштів, а також судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп., а всього 26 487 (двадцять шість тисяч чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Копію рішення направити відповідачу у справі не пізніше пятиденного строку.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд протягом 10 днів після проголошення рішення.
Суддя: