Справа № 204/6646/16-ц
Провадження № 2/204/2505/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року м. Дніпропетровськ

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.

при секретарі Старостенко Т.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Державна міграційна служби України Красногвардійський районний відділ в м. Дніпропетровську про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_2, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 29 вересня 2015 року серії НАР № 772842 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. У жовтні 2015 року, за згодою позивача, у вищевказаній квартирі були зареєстровані її донька ОСОБА_3 та чоловік її доньки - відповідач ОСОБА_2 Відповідач ОСОБА_2, хоча і зареєстрований за вищезазначеною адресою, однак фактично не проживає і не з'являється там більше року, комунальні послуги не сплачує, не приймає участі в підтриманні житла в технічно справному стані. Відповідач добровільно залишив зареєстроване місце проживання, перепон в користуванні жилим приміщенням йому ніхто не чинив. Оскільки відповідач в добровільному порядку не бажає знятись з реєстраційного обліку, вона вимушена нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, що ставить її в скрутне матеріальне становище. Такі обставини створюють для позивача перешкоди в користуванні власністю та обмежують її майнові права, у зв'язку з чим позивач була вимушена звернутися до суду з даним позовом.

У судовому засіданні позивач заявлений позов підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечувала.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_4 суду пояснила, що вона є сусідкою позивача у будинку АДРЕСА_5. Їй відомо, що у квартирі АДРЕСА_3 проживає позивач, донька позивача та малолітня дитина. Відповідача вона не бачила приблизно з жовтня 2015 року, у вищевказаній квартирі він не проживає, його місце проживання їй невідомо.

Вислухавши пояснення позивача та допитавши свідка, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_4 належить ОСОБА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу серії НАР № 772842 від 29 вересня 2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Батовою Т.С., зареєстрованим в реєстрі за номером 3239 (а.с. 7-8).

Позивач зареєструвала право власності на вказану квартиру у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 44722279 від 29.09.2015 року (а.с. 9).

07 листопада 2014 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції між донькою позивача ОСОБА_3 та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1809, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 13).

Згідно довідки КП «Жилсервіс-1» Дніпропетровської міської ради, виданої ОСОБА_1, вона зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1; у вказаній квартирі зареєстровані: ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с. 10).

У відповідності зі ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб в розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач по справі втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 оскільки не проживає там понад один рік, але залишається зареєстрованим за вказаною адресою.

Таким чином, оцінивши докази, які були досліджені судом при розгляді справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність позивачем позовних вимог щодо визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 та вважає необхідним позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір у розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 383, 391, 405 ЦК України, та керуючись ст.ст. 3, 5-8, 10, 11, 88, 208-210, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Державна міграційна служби України Красногвардійський районний відділ в м. Дніпропетровську про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, судовий збір у розмірі 551,20 грн.(п`ятсот п`ятдесят одна гривня, 20 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Л. Черкез