_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/520/346/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2016 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгорової Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ:

30 серпня 2016 року представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_5 звернулася з заявою про встановлення факту, згідно з якою просить встановити факт, що свідоцтво про право власності на житло, видане 2 листопада 1998 року управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, на квартиру АДРЕСА_1, на імя ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_7, належить ОСОБА_1.

У судове засідання представник заявника не зявилася, надала заяву, в якій просила її вимоги задовольнити та розглянути справу у її відсутності.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, належним чином був сповіщений про час та місце розгляду справи, направив заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та проти задоволення заяви не заперечував.

Інші заінтересовані особи у судове засідання не зявилися, належним чином сповіщалися про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що на підставі розпорядження органу приватизації № 127599 від 2 листопада 1998 року було видано свідоцтво про право власності на житло № 4-14600 від 2 листопада 1998 року, на квартиру АДРЕСА_2, дане свідоцтво було видано на імя ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_7.

Постановою Пленуму Верховного Суду «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року зі змінами, а саме п. 12 передбачено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України з 17 грудня 1997 року перебуває на реєстраційному обліку в АДРЕСА_3.

У серпні 2016 року звернувся до КП «Міське агентство з приватизації житла» з заявою про внесення змін до свідоцтва про право власності на житло № 4-14600 від 2 листопада 1998 року, в частині написання прізвища. 10 серпня 2016 року директором КП «Міське агентство з приватизації житла» підписаний лист, яким відмовлено у внесенні змін, з посиланням на те, що у довідці про склад сімї від 8 жовтня 1998 року, прізвище заявника на російській мові було зазначено «Любимцев» у звязку з чим в свідоцтво були внесені дані відомості.

У судовому засіданні встановлено, що на момент прийняття рішення про приватизацію за даною адресою перебував на реєстраційному обліку малолітній ОСОБА_1, та у звязку з відсутні паспорту громадянина України (в силу віку) відомості в розпорядження та в свідоцтво були внесені на підставі свідоцтва про народження, яке було виконано російською мовою.

Зазначений недолік, а саме існування розбіжностей в написані прізвища в свідоцтві про право власності «Любимцев» та у паспорті громадянина України «Любімцев» не дає заявнику у повній мірі розпоряджатися своїми правами та порушує його інтереси, що в решті решт змусило його звернутися з відповідною заявою до суду з метою встановлення факту належності правовстановлюючого документа, та на думку суду його порушене право безперечно підлягає судовому захисту.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне встановити юридичний факт, що свідоцтво про право власності на житло, видане 2 листопада 1998 року управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, на квартиру АДРЕСА_1, на імя ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_7, належить ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 213, 215, 259 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Встановити факт, що свідоцтво про право власності на житло, видане 2 листопада 1998 року управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, на квартиру АДРЕСА_1, на імя ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_7, належить ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи які були відсутні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий Калініченко Л. В.