Справа № 202/7395/16-ц
Пров. № 2/202/3365/2016
УХВАЛА

Іменем України

29 листопада 2016 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська Бєльченко Л.А., ознайомившись із скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на бездіяльність Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, на дії державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, -

В С Т А Н О В И В:

28 листопада 2016 року позивач звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, на дії державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, в якій указував, що заочним рішенням районного суду (без назви суду та дати ухвалення рішення) виданий судовий наказ від 29.05.2010 року за № 2-н-968/2010 про стягнення з нього заборгованості по комунальним послугам. Постановою державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 06.06.2013 року ОП № 37025320 арештовані його банківські рахунки. Тому просив скасувати рішення державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 06.06.2013 року ОП № 37025320 і № 48416956 від 29.02.2016 року, визнавши дії управління юстиції неправомірними; визнати його потерпілим та відшкодувати шкоду сумі неправомірно списаних грошових коштів у 2013 році Всеукраїнським акціонерним банком 1153,56 грн. з урахуванням девальвації гривні (було 8 грн. = 1 долар, стало 28 = 200% 2307,12 грн. + 1153,56 грн. = 3660,68 грн.; відшкодувати шкоду, заподіяну втручанням в господарську діяльність в сумі мінімального доходу за кожний місяць неправомірного втручання = 40 000,00 грн.

Вважаю, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини 1 статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ провадиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до частини 2 статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до частини 1 статті 122 ЦПК України суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше, як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно частини 2 статті 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб.

Проте, позивачем не виконано зазначені вимоги закону.

Так, у скарзі чітко не викладений зміст вимог та обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, не зазначено в чому полягає порушення його прав з боку державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2 чи Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, взагалі не зрозуміло, чиї конкретно дії оскаржує заявник.

Також у пункті другому прохальної частини скарги ОСОБА_1 просить визнати його потерпілим від кримінального правопорушення та стягнути з винного на його користь матеріальну шкоду.

Проте, вирішення питання щодо визнання особи потерпілою не є завданням цивільного судочинства.

Крім того, заявником надано лише один екземпляр скарги із доданими до неї документами для суду, а для заінтересованих осіб копії скарги із додатками не надано.

Таким чином, вважаю, що заявником не виконані вимоги закону щодо форми і змісту скарги, подання копій скарги та доданих до неї документів, не викладені обставини, що обґрунтовують вимоги заявника, не зазначені докази на підтвердження цих обставин (статті 118-120 ЦПК України).

Враховуючи зазначене, вважаю, що подана ОСОБА_1 скарга підлягає залишенню без руху з метою надання останньому строку для усунення недоліків, викладених в ухвалі суду або ж визначення правильного способу захисту порушеного права від кримінального правопорушення.

Керуючись ст..ст. 119, 121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на бездіяльність Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, на дії державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, залишити без руху, надати заявникові строк для усунення недоліків, який не перевищує пяти днів з дня отримання заявником ухвали, інакше заява буде вважатися неподаною і повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.А. Бєльченко