Справа № 195/123/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2016 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Тетеревятникова А.П., при секретарі Мартиновій Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами згідно експлікації приміщень технічного паспорту виготовленого КП «Томаківське БТІ» ДОР» станом на 12.12.2015 року загальною площею 74,50 кв.м., господарських будівель та споруд, що належали ОСОБА_2, який помер 04.05.2015 року.

Позов мотивує тим, що 25.12.2015 року вона звернулася до приватного нотаріуса Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по вул. Леніна 28, с. Володимирівка Томаківського району Дніпропетровської області, що належав її чоловіку ОСОБА_2, який помер 04.05.2015 року.

Даний будинок чоловік придбав у колгоспі «Україна» на підставі договору купівлі - продажу від 20.12.1990 року, посвідчений секретарем виконкому Володимирівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 1350, з послідуючою реєстрацією в погосподарській книзі №1, особовий рахунок № 68, що відповідало на той час вимогам законодавства, ст. 227 ЦК УРСР. При цьому будинок мав нумерацію «22». Для обслуговування житлового будинку чоловіку була виділена присадибна земельна ділянка площею 0,25 гектарів.

Відповідно до вимог чинного законодавства вона прийняла спадщину після смерті чоловіка, подавши у шестимісячний строк від часу відкриття спадщини в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до довідок, наданих Володимирівською сільською радою 12.01.2016 року за вихідними № 14 та № 15; нумерацію будинку та присадибної земельної ділянки, згідно рішення виконкому від 12.05.1996 року за № 17 змінено з «22» на «28»; згідно з записами погосподарських книг, власником житлового будинку по вул. Леніна 28, с. Володимирівка Томаківського району Дніпропетровської області до дня смерті був ОСОБА_2.

Приватний нотаріус Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 виявив, що в договорі купівлі-продажу житлового будинку відсутні будь-які службові відмітки, які б підтверджували факт державної реєстрації, тому такий документ не відповідає вимогам чинного законодавства. Тому було відмовлено в видачі свідоцтва про право па спадщину за законом на зазначене нерухоме майно та запропоновано звернутися до суду для вирішення цього питання.

Згідно експлікації до плану житлового будинку, ОСОБА_2 являвся власником житлового будинку загальною площею 74,50 кв. м. та господарськими будівлями 1976 року побудови, які не є аварійними та придатні до користування. Володіння чоловіком зазначеним житловим будинком з господарськими будівлями не суперечило та не суперечить суспільним інтересам та не порушує прав інших осіб.

Згідно з висновком КП «Томаківське БТІ»ДОР» дійсна вартість житлового будинку з господарськими будівлями станом на 04.02.2016 року складає 68457 гривень.

Присадибну земельну ділянку, на якій розташований зазначений житловий будинок і яка належала її чоловіку, вона оформила на своє ім'я в порядку спадкування, що підтверджується свідоцтвом на спадщину за заповітом від 25.12.2015 року реєстраційний № 1146 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.12.2015 року № 50827057.

У своїй заяві представник позивачки, що діє на підставі договору про надання правової допомоги та здійснення представництва від 08.02.2016 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2492 від 16.04.2012 року, просить вирішити справу за своєї відсутності та відсутності позивача у судовому засіданні, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач у своїй письмовій заяві просить суд вирішити справу за відсутності свого представника у судовому засіданні, про що не заперечує проти позовних вимог.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін у справі з урахуванням положення передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, на підставі достатніх у справі доказів для вирішення спору по суті позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено та доведено, що 04.05.2015 року в с. Володимирівка Томаківського району Дніпропетровської області помер ОСОБА_2, смерть якого зареєстровано за актовим записом №14.

Договір купівлі-продажу житлового будинку від 20.12.1990 року, посвідчений державним нотаріусом Томаківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області секретарем виконкому Володимирівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 1350, а далі зареєстрований в погосподарській книзі № 1, особовий рахунок № 68, свідчить про те, що ОСОБА_2 придбав у колгоспу "Україна" житловий будинок по вул. Леніна 22, с. Володимирівка Томаківського району Дніпропетровської області.

Довідка Володимирівської сільської ради Томаківського району №15 від 12.01.2016 року свідчить, що було змінено нумерацію житлового будинку та присадибної земельної ділянки, згідно рішення виконавчого комітету від 12.05.1996 року №17 по вул. Леніна з "22" на "28" в с. Володимирівка Томаківського району.

Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, підтверджує, що земельна ділянка площею 0,25 га призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), кадастровий номер :02:001:0072, розташована по вул. Леніна 28, с. Володимирівка Томаківського району Дніпропетровської області зареєстрована за позивачкою на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серія та номер 1146, виданого 25.12.2015 року приватним нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3

Приватний нотаріус ОСОБА_3 роз'яснив письмово позивачці, що видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок не є можливим з причини відсутності відповідних документів, які підтверджують державну реєстрацію право власності на дане майно в межах ст. 182 ЦК України.

Отже, державна реєстрація права власності на нерухоме майно є обовязковою умовою оборотоздатності такого майна.

Так, ч. 1 ст. 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають обовязковій державній реєстрації. Нерухоме майно в розумінні закону це земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення (житлові будинки, квартири, будівлі, споруди, приміщення). Державна реєстрація прав це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухомість, обтяження таких прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч. 1 ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Так, згідно ст. 227 ЦК УРСР (18.07.1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Натомість діючий на момент укладення угоди ЦК УРСР (1963 року) не передбачав, на відміну від ЦК України, обов'язкової державної реєстрації таких договорів.

За загальним правилом, правочин є дійсним, коли він відповідає загальним умовам його дійсності. Нотаріальне посвідчення правочину означає, що його зміст, час і місце вчинення, наміри суб'єктів правочину, його відповідність закону та інші обставини офіційно зафіксовані нотаріусом і розглядаються як встановлені й достовірні .

Норми ЦК УРСР (1963 року), що був чинним на час укладення договору, вказують в ст.47 ЦК УРСР, що нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.

В ст. 224 ЦК УРСР зазначено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Закон УРСР «Про державний нотаріат», в ст. 3 визначає, що у населених пунктах, де немає державних нотаріальних контор, нотаріальні дії, передбачені Законом СРСР "Про державний нотаріат", вчиняють виконавчі комітети міських, селищних, сільських Рад народних депутатів. Нотаріальні дії у виконавчих комітетах міських, селищних, сільських Рад народних депутатів вчиняють голова, заступник голови або секретар виконавчого Комітету, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів покладено вчинення нотаріальних дій. Зокрема мають право посвідчувати угоди (договори, довіреності та ін.). В ст. 34 Закону УРСР «Про державний нотаріат» зазначено, що Державні нотаріуси, службові особи виконавчих комітетів міських, селищних, сільських Рад народних депутатів, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують угоди, для яких законодавством встановлено обов'язкову нотаріальну форму.

За правилами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, за позивачкою можливо визнати право власності на спадщину у виді житлового будинку з надвірними спорудами, яке за час свого життя набув у власність її чоловік ОСОБА_2 але не зареєстрував право власності у відповідних реєстраційних органах влади.

Згідно експлікації приміщень технічного паспорту, виданого КП «Томаківське БТІ» ДОР» станом на 12.12.2015 року загальна площа будівлі становить 74,50 кв. м., господарських будівель та споруд: житловий будинок «А», площею 97,0 кв. м., літня кухня «Б» площею 16,0 кв. м., сарай «В» площею 24,0 кв. м., погріб «Г» площею 3,6 кв. м., сарай «Д» площею 8,0 кв. м., убиральня «Ж» 1 шт.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5, 15, 60, 174, 212, 213 ЦПК України, ст. 1261, 1268, 1272, 1273 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, що помер 04.05.2015 року в с. Володимирівка Томаківського району Дніпропетровської області, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, згідно технічного паспорта виданого КП "Томаківське БТІ" ДОР" станом на 12.12.2015 року загальна площа становить 74,50 кв.м., характеристики будинку, господарських будівель та споруд: житловий будинок літ. "А" площею 97,0 кв.м., літня кухня літ. "Б" площею 16,0 кв.м., сарай літ. "В" площею 24,0 кв.м., погріб "Г" площею 3,6 кв.м., сарай "Д" площею 8,0 кв.м., убиральня "Ж" 1 шт., по вул. Леніна 28, с. Володимирівка Томаківського району Дніпропетровської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_5