Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/622/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Сарап М. Б.
Доповідач Головань А. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

16.03.2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого: Голованя А.М.

суддів: Фомічова С.Є., Карпенка О.Л.

за участю секретаря: Діманової Н.І.

розглянула в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Креатив Груп» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Креатив Груп» на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 29 травня 2015 року, і

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, у якому, посилаючись на те, що при звільненні 30 жовтня 2014 року з нею не було проведено повного розрахунку, просила стягнути з Публічного акціонерного товариства «Креатив Груп» (далі - ПАТ «Креатив Груп») на свою користь 9 090,80 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 29 травня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Креатив Груп» на користь ОСОБА_2 6 221,74 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, розмір якого обрахований без утримання податків та інших обов'язкових платежів. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 30 червня 2015 року вказане рішення змінено. Стягнуто з ПАТ «Креатив Груп» на користь ОСОБА_2 2 783,41 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 30 червня 2015 року скасовано, справу передано на новий апеляційний розгляд.

У поданій апеляційній скарзі ПАТ «Креатив Груп», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалене у справі рішення просить скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з підприємства на користь позивача 2 783,41 грн. середнього заробітку за час затримки виплати розрахункових сум і відмовити в позові, в частині стягнення середнього заробітку за затримку коштів на оплату лікарняного листа, виплата яких здійснюється Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у зв'язку з відсутністю вини підприємства.

ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому статтею 76 ЦПК України порядку. Подала до суду письмову заяву про розгляд апеляційної скарги у її відсутність.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи (ч.2 ст.305 ЦПК України).

Заслухавши доповідача, пояснення представника ПАТ «Креатив Груп» Тарасенко О.І., яка підтримала доводи скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та в межах позовних вимог, відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Частково задовольняючи позов та ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 6 221,74 грн. середнього заробітку, виходячи із середнього за 38 календарних днів затримки розрахунку при звільненні, суд першої інстанції виходив із того, що після звільнення позивача з роботи на порушення приписів ст. 116 КЗпП України відповідач не провів із нею остаточного розрахунку.

Проте з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що з 12 грудня 2012 року ОСОБА_2 працювала у ПАТ «Креатив Груп» на посаді провідного юрисконсульта загального відділу, а 30 жовтня 2014 року звільнена за угодою сторін за п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилалась на те, що на день звільнення з роботи їй була нарахована заробітна плата за жовтень 2014 року та компенсація за невикористану відпустку у розмірі 5 453 грн, але їх виплата була проведена після звільнення у два етапи: 25 листопада 2014 року - 4 860,04 грн та 09 грудня 2014 року - 592,96 грн. Посилаючись на приписи ст. 116 КЗпП України, просила стягнути з відповідача середній заробіток за 40 днів затримки розрахунку при звільненні.

Заперечуючи проти позову представник ПАТ «Креатив Груп» зазначив, що кошти в розмірі 592,96 грн. не були виплачені вчасно позивачу не з вини підприємства, оскільки ці кошти заборгував Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за три дні перебування ОСОБА_2 на лікарняному.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України всі суми, що належать працівникові до виплати від підприємства, установи, організації, повинні бути виплачені саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 цього Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що у разі якщо працівникові не були виплачені належні йому платежі при звільненні, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а не при проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

У п.25 цієї ж постанови Пленуму зазначено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку.

Аналогічна позиція в частині перебігу строку звернення до суду викладена і в рішенні Конституційного суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, у якому суд дійшов висновку, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Таким чином, при вирішенні спорів про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суду необхідно установити: 1) наявність боргу; 2) відсутність спору щодо його розміру; 3) вину підприємства; 4) дотримання позивачем трьохмісячного строку звернення до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зідно ст. 24 Закону України «Про оплату праці» виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи.

За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов'язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі -Порядок), пунктом 8 якого передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Проте, застосувавши при визначенні середнього заробітку середньоденний заробіток у розміру 163,73 грн., суд першої інстанції, в порушення ст. ст. 212, 303 ЦПК України, не звернув уваги на те, що згідно з довідки наданої відповідачем середньоденна заробітна плата обчислена шляхом ділення заробітної плати на кількість календарних днів у розрахунковому періоді, а не робочих як це передбачено п. 8 Порядку.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу у серпні 2014 р. нарахована заробітна плата 5 000 грн., у вересні нараховано 5 000 грн., а усього за два місяці (5 000 + 5 000) = 10 000 грн. (а.с.30) Кількість робочих днів у серпні 2014 року 20, і у вересні 2014 року 22, а всього 42 дні. Таким чином, середньоденний заробіток за два місяці перед звільненням складає 238,10 грн., (10000:42) = 238,10.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача також визнала правильною зазначену грошову суму.

Отже, оскільки в затримці розрахунку є пряма вина відповідача, то вимоги позивача про стягнення середнього заробітку підлягають задоволенню за період невиплати заробітної плати в період з 31 жовтня 2014 року по 25 листопада 2014 року, що складає 26 календарних днів.

Відтак, середній заробіток за весь час затримки на день розрахунку складає 6 190,60 грн., ( 238,10 х26) = 6 190,60

Разом з цим, суд апеляційної інстанції не вбачає вини підприємства у затримці виплати сум в розмірі 592,96 грн. належних позивачу від Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за лікарняним листом, оскільки вказані кошти були перераховані ОСОБА_2 через банківський рахунок того ж дня як вони надійшли від Фонду на рахунок відповідача, тобто 08 грудня 2014 року.( а.с. 22).

За таких обставин рішення суду підлягає зміні з підстав передбачених п.п. 2,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України в частині визначення розміру середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Креатив Груп» задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 29 травня 2015 року змінити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Креатив Груп» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 6 190,60 грн. (шість тисяч сто дев'яносто гривень 60 коп.), який розраховано без утримання податків та інших обов'язкових платежів.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: