Провадження№2/263/1865/2016р.
Справа№263/7239/16-ц.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2016р. Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Васильченко О.Г., при секретарі Дерягіній Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі справу за позовом Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за користування тепловою енергією,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом в якому вказав, що відповідно до норм ЖК України ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЗУ «Про теплопостачання», «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків» Постанови Кабінету Міністрів України№630 від 21.07.2005р. «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору» власники (наймачі) квартир зобовязані щомісячно здійснювати плату за житлово-комунальні послуги, у тому числі послуги з теплопостачання», відповідачі зобовязані щомісячно проводити оплату послуг, що надаються позивачем. Проте вони проживаючи в ІНФОРМАЦІЯ_1, з 01.10.2007 року по 01.06.2016р. не вносять позивачеві плату за користування тепловою енергією, внаслідок чого станом на 01.06.2016р. утворилась заборгованість в сумі 42 829 грн. 36 коп. Тому, просить суд задовольнити позов та стягнути з відповідачів заборгованість в сумі 42829 грн. 36 коп., 3% річних в сумі 4061 грн. 46 коп., інфляційні витрати в сумі 219 24 грн. 41 коп. та судового збору в сумі 1378 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не зявились, по невідомим суду причинам, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Від відповідача ОСОБА_5 надійшла заява в якій останній зазначив, що стягнення суми боргу повинно бути проведено тільки з нього, оскільки в квартирі зареєстрований лише він, в підтвердження чого надав до заяви копію особового рахунку, також зазначив, що визнає суму боргу за останні три роки, в межах строків позовної давності, в задоволенні решти частини позову просить відмовити.

Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми суд розглянув справу у відсутності стрін.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з особового рахунку №10262, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований лише ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Таким чином, сума боргу за надані послуги підлягає стягненню лише з ОСОБА_5, оскільки інші відповідачі у зазначеній квартирі не зареєстровані.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу (ч. 1 ст. 714 ЦК України) одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Судом встановлено, що між відповідачем, як споживачами теплової енергії, з одного боку, та енергопостачальником ККП «Маріупольтепломережа», з іншого, договір про постачання енергетичними

ресурсами не укладався. Але, з огляду на те, що між сторонами склались фактичні договірні відносини з постачання та споживання теплової енергії, суд розцінює та кваліфікує їх як укладення договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 162 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року, власник та наймач (орендатор) квартири зобов'язаний, зокрема, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені законом або договором, дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил.

Згідно п.п. 18, 21, 30 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року споживач зобов'язаний проводити оплату послуг з центрального опалення та постачання гарячої води згідно установлених тарифів споживання до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за особовим рахунком № 10262, відповідач ОСОБА_5 за період з 01.10.2007 року по 01.06.2016 року плату за користування тепловою енергією не вносив. В результаті неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань з оплати послуг позивача, в нього утворилась заборгованість, яка за вказаний період складає 42829,36 гривень.

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність -це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Ст. 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи те, що відповідачем заявлено про даний строк, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, в межах строків позовної давності, тому стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за період з 01.06.2013р. по 01.06.2016р. в сумі 22 206 грн. 78 коп.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача суму 3% річних у розмірі 4061,46 грн. та інфляційні витрати в сумі 21924, 41 грн., однак суд відмовляє у задоволенні зазначених вимог, оскільки позивачем до позову не додано розрахунку зазначених сум, що позбавляє суд можливості встановити правильність їх нарахування.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 1378 гривень.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214-215 ЦПК України, на підставі ст. 162 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги", ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», ст.ст. 256,257,267, 526,625,1166 ЦК України, суд

ВИРШИВ:

Позов Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за користування тепловою енергією задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» заборгованість за користування тепловою енергією в сумі 22 206 грн. 78 коп. та судовий збір в сумі 1378 грн., а всього 23 584,78 грн. (двадцять три тисячі пятсот вісімдесят чотири тисячі сімдесят вісім копійок).

В задоволенні решти частини вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Васильченко О.Г.