Ухвала

іменем україни

16 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СавченкоВ.О., ГончараВ.П., КасьянаО.П., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на додаткове рішення Краматорського міського суду Донецької області від 12 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 21 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 недійсним.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 07 червня 2012 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 29 червня 2011 року між ОСОБА_5, яка діяла у своїх інтересах та на підставі довіреності від 12 травня 2011 року від імені ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Зобов'язано сторони повернути другій стороні в натурі все, що вони одержали на виконання цього договору, а за неможливістю такого повернення - відшкодувати вартість того, що одержано за цінами, що існують на момент відшкодування.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 22 січня 2013 року зазначене рішення міського суду скасовано й в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 червня 2013 року рішення апеляційного суду скасовано й залишено в силі рішення суду першої інстанції.

У січні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, яким просила визначити суму вартості квартири, яка підлягає поверненню.

Додатковим рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 12 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 21 жовтня 2015 року, заяву ОСОБА_6 задоволено.

Зобов'язано сторони ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 повернути другій стороні у натурі все, що вони одержали на виконання між цими сторонами договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, а саме: повернення квартири - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а грошових коштів в сумі 155 549 грн - ОСОБА_6, а в разі неможливості такого повернення відшкодувати вартість того, що одержано за цінами, які існують на момент відшкодування.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5 просять додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду скасувати й відмовити ОСОБА_6 у задоволенні заяви про винесення додаткового рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не встановлено.

Цивільним процесуальним законом, а саме ст. 220 ЦПК України, передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішив питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

За змістом ч. ч. 1, 3 п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК України, і не може змінити по суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Таким чином, ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, вірно виходив з того, що за результатами розгляду даної справи було вирішено питання про право, проте не було зазначено точної суми грошових коштів, яка була сплачена за договором купівлі-продажу квартири та яка підлягає поверненню у зв'язку з визнанням договору недійсним.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Доводи касаційної скаргиОСОБА_4 та ОСОБА_5 на увагу не заслуговують та висновків судів не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Таким чином, оскаржувані рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відхилити.

Додаткове рішення Краматорського міського суду Донецької області від 12 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 21 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

В.П. Гончар

О.П. Касьян