Провадження № 2/161/670/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

16 березня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої - судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань - Стецюка Р.В.,

позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про позбавлення права користуватись житловим приміщенням та виселення з житлового приміщення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідачів про позбавлення права користуватись житловим приміщенням та виселення з житлового приміщення.

Вимоги позову мотивував тим, що є власником квартири АДРЕСА_1. Разом з ним в квартирі є зареєстрованими відповідачі у справі його колишня невістка ОСОБА_3 та внучка ОСОБА_5 За час спільного проживання склалися недоброзичливі стосунки, відповідачів притягували до адміністративної відповідальності за насильство в сім'ї. З жовтня 2015 року відповідачі змінили місце проживання, за даною адресою не проживають. Протягом тривалого часу він самостійно оплачує всі комунальні послуги, відповідачі у справі належних їм платежів не сплачують, не цікавляться станом квартири. А тому, просив визнати відповідачів такими, що втратили право на проживання в квартирі та виселити їх з житлового приміщення.

В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав з викладених у позовній заяві підстав, та просив його задовольнити. Додатково суду пояснив, що відповідачі у вказаній квартирі не проживають, разом з ним проживає син. Невістка з'являється в помешканні рідко, в стані алкогольного сп'яніння, внаслідок чого виникають постійні конфлікти, спільне проживання неможливе. Самостійно несе усі витрати по утриманню житла, оскільки відповідачі відмовляються сплачувати комунальні послуги. А тому, вважає, що їх слід позбавити права користування житлом шляхом виселення.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за їх відсутності відповідачі не подавали.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є співвласниками квартири АДРЕСА_1.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2 ( а.с. 50-52).

Згідно довідки ЖКП -7 №244 від 17.02.2015 року позивач ОСОБА_2 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1, склад сім'ї: син - ОСОБА_7, 1973 р.н., невістка - ОСОБА_3, 1976 р.н., внучка - ОСОБА_5, 1996 р.н.(а.с.8).

Від свого майнового права відповідачі не відмовлялися.

Жодних доказів про укладення між сторонами угод щодо уступки права власності та відсутність у зв'язку з цим у відповідачів претензій на право спільної власності на квартиру позивачем не подано.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Вимоги ст. 405 ЦК України щодо втрати права користування житлом не можуть застосовуватися по відношенню до співвласника житла.

Вимоги ст.116 ЖК України стосуються виселення, за певних умов, наймачів та членів їх сім'ї та не можуть застосовуватися до власників житла.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою та виселення суперечитиме вимогам закону, оскільки обмежить їх у здійсненні права власності, в зв'язку з чим в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 59, 60, 61, 213, 214, 215, 224 ЦПК України, на підставі ст.ст.317, 319, 321 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про позбавлення права користуватись житловим приміщенням та виселення з житлового приміщення - відмовити.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій