Справа № 361/6276/15-ц
Провадження № 2/361/199/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2016 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Шинкаря А.О.

при секретарі Брейкіній Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом Публічного акціцонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що 21 червня 2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 49.35/320/07-НВС, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 58 500,00 доларів США, зі сплатою 11% річних перемінна процентна ставка, 1,83% річних фіксована процентна ставка, кінцевим терміном погашення кредиту 21 червня 2017 року.

З метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № 33/320/1320/07-НВС від 21.06.2007 року, згідно умов якого відповідач передала кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, загальною площею 0,2380 га, кадастровий номер :01:040:0012, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Красилівка, вул. Ворошилова, цільове призначення земельної ділянки - обслуговування житлового будинку та господарчих споруд.

20 травня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передав (відступив) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за даним договором та забезпечувальними договорами, внаслідок чого позивач замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора, тобто стає новим кредитором у зазначених зобовязаннях, і до нього переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитним та забезпечувальними договорами.

В порушення умов кредитного договору відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобовязання, внаслідок чого станом на 02.07.2015 року утворилася заборгованість на загальну суму 694 057,42 грн, з яких 605 375,23 грн тіло кредиту, 88 682,19 грн відсотки.

У звязку з наведеним позивач просить в рахунок виконання основного зобов'язання щодо сплати заборгованості у розмірі 694 057,42 грн за кредитним договором № 49.35/320/07-НВС від 21.06.2007 року звернути стягнення на предмет іпотеки: земельну ділянку загальною площею 0,2380 га, кадастровий номер :01:040:0012, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Красилівка, вул. Ворошилова, цільове призначення земельної ділянки - обслуговування житлового будинку та господарчих споруд, шляхом визнання права власності за ПАТ «Дельта Банк» на вказану земельну ділянку та визнати за позивачем право власності на цю земельну ділянку.

У судове засідання представник позивача не зявився, повідомивши письмово про підтримання позовних вимог та розгляд справи в його відсутності

Відповідач у судове засідання на неодноразові виклики не зявилася, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином, причин неявки не повідомила, тому суд за

згодою позивача вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 21 червня 2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 49.35/320/07-НВС, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 58 500,00 доларів США, зі сплатою 11% річних перемінна процентна ставка, 1,83% річних фіксована процентна ставка, кінцевим терміном погашення кредиту 21 червня 2017 року, а відповідач зобовязалася забезпечити повне повернення отриманого кредиту згідно з умовами цього договору не пізніше терміну остаточного погашення кредиту.

З метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № 33/320/1320/07-НВС від 21.06.2007 року, згідно умов якого відповідач передала кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, загальною площею 0,2380 га, кадастровий номер :01:040:0012, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Красилівка, вул. Ворошилова, цільове призначення земельної ділянки - обслуговування житлового будинку та господарчих споруд, яка стане власністю іпотекодавця після отримання Державного акту на землю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 21 червня 2007 року ОСОБА_2, приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу, за реєстровим № 2526, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 21 червня 2007 року за реєстровим № 2169838.

20 травня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передав (відступив) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за даним договором та забезпечувальними договорами, внаслідок чого позивач замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора, тобто стає новим кредитором у зазначених зобовязаннях, і до нього переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитним та забезпечувальними договорами.

В порушення умов кредитного договору відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобовязання, внаслідок чого станом на 2.07.2015 року утворилася заборгованість на загальну суму 694 057,42 грн, з яких 605 375,23 грн тіло кредиту, 88 682,19 грн відсотки.

Наведені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідно ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпротеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками,

може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в п. 38 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року №5 (надалі - Постанова), у випадку якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання (ст. 37 Закону України «Про іпотеку»), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ст. 39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно.

Згідно із п. 39 Постанови, з урахуванням положень ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом.

Згідно п. 4.2 іпотечного договору, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на майно у випадку порушення іпотекодавцем умов кредитного договору, або умов цьго договору.

Згідно п. 4.3 іпотечного договору, при настанні випадків, передбачених п. 4.2 цього договору, іпотекодержатель за 30 календарних днів попереджає іпотекодавця про задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, і якщо протягом цього строку зобов'язання, забезпечені іпотекою, не будуть виконані, іпотекодержатель на свій розсуд задовольняє свої вимоги одним із таких способів: від свого імені продає майно третім особам і спрямовує отримані кошти на задоволення своїх вимог; дає іпотекодавцю згоду на реалізацію майна третім особам, визначеним іпотекдерждателем або погоджених з ним, від свого (іпотекодавця) імені, за умови, що кошти, виручені від реалізації, будуть направлені на задоволення вимог іпотекодержателя. Умови цього пункту мають силу договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Пунктом 4.4 іпотечного договору встановлено, що у випадку, коли виконання пункту 4.3 цього договору унеможливлюється діями або бездіяльністю іпотекодавця, іпотекодержатель має право здійснити звернення стягнення на майно іншим способом, передбаченим чинним законодавством України, в т.ч. звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду.

Таким чином, умовами іпотечного договору сторонами не передбачено можливості звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття іпотекодержателем права власності на нього, а тому позивач не має права вимагати звернення стягнення на предмет іпотеки вказаним шляхом.

З огляду на викладене, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог. Разом з тим, позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 224-22 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціцонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: А. О. Шинкар