Справа № 522/6698/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2016 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Міневич Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання часток у праві спільної сумісної власності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить визначити, що у праві спільної сумісної власності на квартиру №5 в будинку №26 в м. Одесі, яке зареєстроване за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на підставі договору №6727 купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 07.03.1995 року на Одеській товарній біржі, частки кожного з співвласників складають по 1/2 частині.

При цьому позивачка посилається на те, що 08.11.2014 року помер її чоловік - ОСОБА_3, з яким вона перебувала у шлюбі з 24.07.1992 року.

Після смерті ОСОБА_3 залишилася спадщина у вигляді права спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, яке належало померлому на підставі договору №6727 купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 07.03.1995 року на Одеській товарній біржі та зареєстрованого в КП «ОМБТ та РОН» 16.03.1995 року (р. № 85доп-стр.140-р, №316).

Заповіту ОСОБА_3 не залишив. Спадкоємцями за законом першої черги є позивачка та донька померлого - ОСОБА_2.

19.11.2014 року нотаріусом була відкрита спадкова справа та внесені відомості до Спадкового реєстру про реєстрацію спадкової справи № 25/2014 (р. №56795435) щодо прийняття спадщини після померлого 08.11.2014 року ОСОБА_3, що підтверджується витягом з реєстру № 38945901 від. 19.11.2014 року.

Проте, як стало відомо позивачці при оформленні спадкової справи, з оформленням права власності на квартиру виникають труднощі, повязані з відсутність визначення в правовстановлюючому документі частки, яка належала померлій особі.Так, відповідно до листа приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за №51/02-14/27/2014 від 11.12.2014 року, визначити склад спадкового майна щодо спадкової квартири, не уявляється можливим, оскільки зазначене нерухоме майно належало позивачці та ОСОБА_3 на праві приватної спільної сумісної власності.

Позивачка вважає, що оскільки право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1,належить лише їй та померлому ОСОБА_3, вони раніше не зверталися для визначення або зміни часток у праві спільної сумісної власності, частки кожного з них складають по 1/2 частині.

У звязку з вищевикладеним позивачка звернулася до суду для захисту своїх прав.

Позивачка у судове засідання не зявилася, про час та місце проведення повідомлялася судом належним чином, згідно поданої до суду письмової заяви представник позивачки просить справу розглядати у її відсутності та відсутності її представника, позов підтримує, просить задовольнити.

Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час та місце проведення повідомлялася судом належним чином, згідно поданої до суду письмової заяви представник відповідачки просить справу розглядати у її відсутності та відсутності її представника, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.07.1992 року Приморським відділом РАЦС м. Одеси було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та Ібрагімовою (після укладання шлюбу Чабан) ОСОБА_5, про що в Книзі реєстрації актів про укладання шлюбу зроблено актовий запис № 506, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії ІІІ-ЖД № 373128, виданим 24.07.1992 року зазначеним відділом реєстрації актів цивільного стану.

08.11.2014 року ОСОБА_3 помер, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції зроблено актовий запис №11326, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №392701, виданим 09.11.2014 року.

Після смерті ОСОБА_3 залишилася спадщина у вигляді права спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, яка належить померлому на підставі Договору № 6727 купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного07.03.1995 року на Одеській товарній біржі та зареєстрованого в КП «ОМБТ та РОН»16.03.1995 року (р. № 85доп-стр.140-р, №316).

Іншим співвласником квартири АДРЕСА_1 є позивачка.

19.11.2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 відкрита спадкова справа та внесені відомості до Спадкового реєстру про реєстрацію спадкової справи № 25/2014 (номер у Спадковому реєстрі 56795435) щодо прийняття спадщини після померлого 08.11.2014 року ОСОБА_3, що підтверджується витягом з реєстру № 38945901 від. 19.11.2014 року.

Відповідно до листа № 51/02-14/27/2014 від 11.12.2014 р. приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 повідомила ОСОБА_1, що оскільки квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності, визначити склад спадкового майна, не уявляється можливим. В листі нотаріус також зазначила, що у випадку, якщо у правовстановлюючому документі розмір часток не вказаний, учасники спільної часткової власності, згідно зі ст. 369, 370, 372 ЦК України, можуть укласти угоду про встановлення часток. У звязку з тим, що співвласник квартири помер, така угода не може бути укладена.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Частиною 3 статті 355 ЦК України визначено, що право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Частино. 1 та 3 ст. 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Враховуючи той факт, що співвласники квартири АДРЕСА_1 за життя ОСОБА_3 не зверталися за визначенням часток у праві спільної сумісної власності на цю квартиру або за зміною їх часток, та не укладали з цього приводу будь-яких договорів, є всі підстави вважати, що розмір часток у праві спільної сумісної власності є рівним. Виходячи з цього, кожному з власників спільної власності має належати частка, яка дорівнює кількості учасників спільної власності.

Приймаючи до уваги встановлені обставини суд вважає, що вимоги позивачки є законними та доведеними, а відтак підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 368, 370 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визначити, що у праві спільної сумісної власності на квартиру №5 в будинку №26 в м. Одесі, яке зареєстроване за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на підставі договору №6727 купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 07.03.1995 року на Одеській товарній біржі, частки кожного з співвласників складають по 1/2 частині.

Рішення може бути оскаржено, про що протягом десяти днів з дня проголошення подається апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу потягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

24 лютого 2016 року