печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4916/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2016 року Печерський районний суд м. Києва в складі : головуючого - судді Цокол Л.І. за участі секретаря Сторожук Є.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вимогами до відповідача ОСОБА_2 і просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 997 363,20грн. та відшкодувати судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач ОСОБА_2 не виконує взятих на себе зобов'язань, чим порушує права позивача визначені укладеним між сторонами договором.

Під час судового розгляду представники позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 і ОСОБА_6 підтримала позовні вимоги, посилались на обставини викладені у позові, просили вимоги задовольнити, подавши заяву про зменшення розміру позовних вимог. Зокрема зменшили розмір вимог до 868 663,20грн., оскільки під час судового розгляду було з'ясовано, що під час виконання виконавчого провадження представником ОСОБА_7 було отримано частину коштів в розмірі 128 700грн. та передано ОСОБА_1

Представники відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вимоги не визнали, заперечували протии задоволення вимог, вказуючи на те, що ОСОБА_2 виконала свої зобов'язання перед третьою особою, а договір укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є фіктивним.

Представник третьої особи ОСОБА_3 ОСОБА_10 підтвердив обставини викладені у позовній заяві, та зазначив про те, що ОСОБА_2 не виконала своїх зобов'язань щодо сплати ОСОБА_3 суму еквівалентну 87 488,00 доларів США за відступлене право, що стало підставою для укладення договору ОСОБА_3 з ОСОБА_1, яким в свою чергу було сплачено 997 363,20грн. за курсом НБУ. Тим самим позивач набув право вимоги до ОСОБА_2

Суд вислухавши пояснення представників позивача ОСОБА_5 і ОСОБА_6, представників відповідача ОСОБА_8 та ОСОБА_9, представника третьої особи ОСОБА_10, допитавши свідків ОСОБА_11, ОСОБА_7, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог цього кодексу, інших актів шівільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Встановлено, що 25 червня 2012 року між ОСОБА_3 (Первісним кредитором) і ОСОБА_2 (надалі іменується - Відповідач та/або ОСОБА_2) було укладено Договір про відступлення права вимоги за Договором кредитної лінії №180706/1 від 18 липня 2006 року та Договором про відступлення права вимоги від 30 грудня 2008 року (надалі іменується - Основний договір).

Предметом Основного договору є відступлення Первісним кредитором ОСОБА_2 права вимоги за договором кредитної лінії № 180706/1 від 18 липня 2006 року, право вимоги за яким перейшло до Первісного кредитора згідно Договору про відступлення права вимоги від 30 грудня 2008 року, укладеного між Первісним кредитором, АБ «Синтез» та ОСОБА_12 За переуступлене право ОСОБА_2 повинна сплатити Первісному кредиторові суму, зазначену в п. 2.1. Основного договору.

Відповідно до п.2.1. Основного Договору право вимоги, що відступалося за ним, оцінене Сторонами в 699 247, 84 (шістсот дев яносто дев" ять тисяч двісті сорок сім) гривні, 84 кой., що за офіційним курсом Національного банку України на день укладення Договору становило 87 488 (вісімдесят сім тисяч чотириста вісімдесят вісім) доларів США, 00 центів. Дану суму ОСОБА_2 мала сплатити Первісному кредитору протягом 1 (одного) робочого дня з моменту підписання Основного договору, тобто до 26 червня 2012 р.

Відповідно до вимог ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється в такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредитору.

Згідно із ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

30.04.2014 року між ОСОБА_3 (Первісним кредитором) і ОСОБА_1 (Новим кредитором) було укладено Договір про відступлення права вимоги за ДОГОВОРОМ ПРО ВІДСТУПЛЕННЯ ПРАВА ВИМОГИ від 25 червня 2012 року за Договором кредитної лінії №180706/1 від 18 липня 2006 року та Договором про і вступления права вимоги від 30 грудня 2008 року (надалі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор -набуває право вимоги, належне Первісному кредиторові у відповідності із п. 2.2. Основного договору, укладеного між Первісним кредитором та ОСОБА_2.

За Договором Новий кредитор одержує право (замість Первісного кредитора) вимагати від Боржника сплатити заборгованість за Основним договором.

Відповідно до ст. 533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній залюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

На момент укладання Договору заборгованість Боржника перед Первісним кредитором становить: 997 363 (дев'ятсот дев'яносто сім тисяч триста шістдесят три) гривні, 20 коп., що за офіційним курсом Національного банку України на день укладення договору становило 87 488 (вісімдесят сім тисяч чотириста вісімдесят вісім) доларів ША, 00 центів.

Позивач належним чином повідомив Відповідача про заміну кредитора у зобов'язанні. Так, 05.02.2015 року на адресу ОСОБА_2 було направлено повідомлення-вимогу щодо сплати заборгованості з копією документа, який підтверджує докази переходу до ОСОБА_1 прав у зобов'язанні (фіскальний чек від 05.02.2015 № 0397, цінний лист з описом № 454). Однак до цього часу ОСОБА_2 не виконала свої зобов'язання за Основним договором.

При цьому було встановлено, що ОСОБА_2 реалізувала своє право вимоги за договором кредитної лінії №180706/1 від 18 липня 2006 року та договором про відступлення права вимоги від 25.06.2012р., а також договором про відступлення прав за договором іпотеки шляхом отримання коштів від ОСОБА_12

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача в особі її представників, оскільки останні грунтуються виключно на припущеннях, та не відповідають дійсним обставинам справи. Так суду не надано підтверджень виконання ОСОБА_2своїх зобов'язань перед ОСОБА_3, при цьому відсутні достатні доводи про недійсність договору укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1

В цьому випадку суд не враховує показів допитаного в суді свідка ОСОБА_11, оскільки свідчення останнього є лише його припущенням про можливість передачі його донькою ОСОБА_2 грошових коштів ОСОБА_3 Крім того передача грошових коштів не може бути підтверджена показами свідка.

Щодо посилань збоку відповідача про неотримання повідомлення про передачу права вимоги, то суд враховує правову позицію, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 «Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, суди дійшли обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов'язку погашення кредиту взагалі.»

Також під час судового розгляду було встановлено, що під час виконавчого провадження щодо стягнення боргу з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_2 , представником ОСОБА_2 ОСОБА_7 було передано грошових коштів в розмірі 128 700,00грн. ОСОБА_1

Таким чином, ОСОБА_2 має сплатити на користь ОСОБА_1 заборгованість у сумі 997 363 (дев'ятсот дев'яносто сім тисяч триста шістдесят три) гривні, 20 кой., за виключенням 128 700,00грн., тобто 868 663,20грн. , право на отримання якої, виникло у Позивача на підставі Договору, який є чинним на час судового розгляду.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволення, судові витрати -відшкодуванню.

На підставі викладеного та та керуючись ст. ст. 512, 514, 516, 526, 530 Цивільного кодексу України, ст. ст. 8,10,60,88,208,212,213,214, 215,224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

позовні вимоги задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 868 663,20грн. та судові витрати в розмірі 3 654,00грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Цокол Л.І.