25.10.2016
Справа №639/7919/16-ц
Провадження №2/639/2454/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Труханович В.В. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном,

ВСТАНОВИВ:

24 жовтня 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном.

Разом з позовною заявою позивачем було подано клопотання про відстрочення сплати судового збору, в якій вказано, що фінансовий стан ОСОБА_1 не дозволяє йому сплатити судовий збір в установленому законом розмірі. Також заявник посилався наявність арешту всього майна.

Дослідивши матеріали позовної заяви суддя приходить до наступного висновку.

Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розяснено, що відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони (наприклад, довідка про доходи, про склад сімї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сімї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Так, в порушення зазначених вимог закону позивачем до клопотання не додано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Стосовно посилань позивача на відсутність у нього коштів через накладення арештів на усе майно, в тому числі й грошові кошти, суд зазначає, що позивачем надані докази, які свідчать про існування таких обтяжень станом на 2010-2013 роки. В той же час докази, які свідчили б про існування обтяжень й арештів рухомого та нерухомого майна станом на день звернення до суду матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R(81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв'язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674-VI), а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Враховуючи обставини справи, в даному випадку суддя не знаходить законних підстав для відстрочення сплати судового збору. Суд також вважає, що така відмова не призведе до порушення прав позивача щодо можливості звернення до суду.

Так, позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ч. 5 ст. 119 ЦПК України, а саме: до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру судовий збір складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати 551,20 грн.

Отже, позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 551,20 грн., на відповідний рахунок із зазначенням необхідних реквізитів, а саме: одержувач коштів Головне Управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Харкова Харківської області; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37999612; банк отримувача ГУДКСУ у Харківській області; код банку отримувача (МФО) 851011; рахунок отримувача: 0008; код класифікації доходів бюджету: 22030001; призначення платежу: Судовий збір, за заявою «П.І.Б.», Жовтневий районний суд м. Харкова, та надати суду докази його сплати (квитанції).

Згідно зі ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119-121 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 119-121 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном залишити без руху.

Надати строк для усунення вказаних недоліків, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Розяснити позивачу, що у випадку невиконання ухвали у встановлений строк, заява буде йому повернута.

Ухвала може бути оскаржена лише в частині стягнення судових витрат в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня отримання копії ухвали, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Труханович