У Х В А Л А

09.02.2016 Справа №607/850/16-ц

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сташків Н.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Совр-1», третя особа ОСОБА_2, про визнання договору дійсним та визнання права власності на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 подала до суду позовну заяву до ТОВ «Совр-1», третя особа ОСОБА_2, про визнання дійсним договору купівлі-продажу приміщення колясочної, площею 15,3 кв.м., яке знаходиться в IV підїзді будинку №14 по вулиці Київській у місті Тернополі та визнання права власності на зазначене приміщення.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява має містити відомості, передбачені пунктами 1 7 частини другої зазначеної статті, та відповідати іншим вимогам, встановленим законом. До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Зазначена позовна заява не відповідала вказаним вимогам, оскільки:

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява має містити ім'я (найменування) позивача і відповідача. Однак, у позовній заяві найменування відповідача зазначено: ТОВ «Совр-1». Найменування юридичної особи включає в себе розгорнуту організаційно-правову форму та назву. Таким чином, у позовній заяві було не значене повне найменування відповідача.

Позивачем заявлено вимогу немайнового характеру визнання дійсним договору купівлі-продажу, та вимогу майнового характеру визнання права власності на приміщення колясочної.

В порушення вимог п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України в позовній заяві було не вказано ціни позову, хоч заявлено вимогу майнового характеру.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України в позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Дійсної вартості спірного нерухомого майна, на яке позивач просить визнати право власності, та відповідних доказів на підтвердження її розміру в позовній заяві не було зазначено.

При пред'явленні зазначеного позову позивачем ОСОБА_1 було сплачено 551,20 гривень судового збору.

Відповідно до п.п. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позивачем фізичною особою або фізичною особою-підприємцем позовної заяви майнового характеру, ставки судового збору встановлюються в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Таким чином судовий збір було сплачено позивачем з порушенням вимог закону, оскільки він був сплачений лише за вимогу немайнового характеру.

З цих підстав ухвалою судді від 29 січня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Совр-1», третя особа ОСОБА_2, про визнання договору дійсним та визнання права власності на майно залишено без руху і надано позивачу строк для усунення виявлених недоліків терміном п"ять днів із дня отримання копії ухвали.

08 лютого 2016 року на виконання зазначеної ухвали суду позивачем додано позовну заяву у новій редакції та її копії, копії документів, що додаються до неї, та копію квитанцію про сплату судового збору за майнову вимогу в розмірі 734,44 гривень.

Згідно з ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно дорозяснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданими в п. 26 Постанови № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року, документи, що підтверджують сплату судового збору подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Однак, позивачем до позовної заяви додано копію квитанції про сплату судового збору, що є порушенням зазначених вимог закону.

Таким чином позивач усунула недоліки позовної заяви неналежним чином, хоч ніякі обставини не могли перешкоджати їй виправити недоліки в повному обсязі.

Тобто позовна заява й після часткового усунення позивачем недоліків не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України щодо сплати судового збору.

Беручи до уваги, що недоліки, про необхідність усунення яких зазначено в ухвалі судді від 29 січня 2016 рокупро залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Совр-1», третя особа ОСОБА_2, про визнання договору дійсним та визнання права власності на майно, належним чином не виправлені, позовна заява відповідно до ч. ч. 2, 5 ст. 121 ЦПК України підлягає поверненню позивачу з правом його повторного звернення до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи наведене та керуючись ч. ч. 2, 4, 5 ст. 121, ст. 210, п. 3 ч. 1 ст. 293, ч. 2 ст. 294, ст. 296 ЦПК У країни,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Совр-1», третя особа ОСОБА_2, про визнання договору дійсним та визнання права власності на майно повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя