Справа № 521/5728/16-ц
Провадження № 2/521/2949/16
12 липня 2016 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси, в складі:
головуючого - судді Леонова О.С.,
при секретарі Малиш О.Л.,
представника третьої особи ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 за участю третьої особи без самостійних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про відшкодування матеріальної шкоди, -
23.03.2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 13.12.2013 року гр. ОСОБА_3 отримала від нього 300 доларів США та 9500,00 грн. для вирішення питання з ПАТ КБ «Приватбанк», щодо зняття арешту з вантажівки «Mitsubishi Canter», реєстраційний номер НОМЕР_1. Про отримання грошей та дії, які зобовязалась виконати, відповідач написала розписку.
Зазначеною вантажівкою він володів, користувався та розпоряджався на підставі довіреності від 22.08.2011 року від імені ОСОБА_4 до 15.02.2013 року. Після чого він бажав продовжити довіреність на володіння автомобілем, але не зміг цього зробити через те, що 03.02.2012 року на вищезазначений автомобіль було накладено арешт відділом ДВС Овідіопольського районного управління юстиції.
Відповідач питання щодо зняття арешту з автомобіля не вирішила та передала його представниками ПАТ КБ «Приватбанк».
Таким чином неправомірні дії відповідача привели до негативних наслідків та йому було спричинено матеріальну шкоду.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Представник третьої особи ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечувала, щодо задоволення позовних вимог.
Суд, вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, вивчивши зібрані в справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_4 є власником автомобіля «Mitsubishi Canter», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.9).
Позивач ОСОБА_1 був уповноважений гр. ОСОБА_4 розпоряджатися вищезазначеним транспортним засобом на підставі довіреності (а.с.12).
Відповідно до наданої розписки від 13.12.2013 р., ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_1 300 доларів США та 9500 грн. для вирішення питання з ПАТ КБ «Приватбанк» про зняття арешту з автомобіля «Mitsubishi Canter», реєстраційний номер НОМЕР_1, вирішення питань з приводу оформлення в ДАІ до понеділка 16.12.2013 р. в 14 годин (а.с.7-8).
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5, суду пояснила, що вона була присутня при передачі від ОСОБА_1 до ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 300 доларів США та 9500 грн. для вирішення питання з ПАТ КБ «Приватбанк» про зняття арешту з автомобіля. Грошові кошти у розмірі 11 тис у.е. про які зазначила ОСОБА_3 в розписці без номера та дати (а.с. 8) їй не передавалось.
На теперішній час ОСОБА_3 свої зобовязання перед ОСОБА_1 не виконала, та відповідно акту прийому, співробітником управління безпеки ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_6 в присутності третьої особи ОСОБА_3 було вилучено автомобіль «Mitsubishi Canter», реєстраційний номер НОМЕР_1.
Щодо посилання позивача на те, що правочин був здійснений ним під впливом обману, то суд зазначає наступне. Між сторонами існують договірні відносини, які врегульовані нормами ЦК України (ст.ст. 625, 611).
Як вбачається з уточненої позовної заяви Позивачка не оспорює дійсність договірних зобовязань ОСОБА_3 за розпискою від 13.12.2013 р. та не просить суд визнати його недійсним.
Відповідно до ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.
Пленум Верховного суду України в своїй постанові № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у п. 20 зазначив, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.
В розумінні положень чинного законодавства України, доведення обставин з якими передбачено можливість визнання угоди недійсною відповідно до ст. 230 ЦК України лежить на позивачеві.
Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Проте в матеріалах справи докази, які б свідчили про навмисне введення в оману ОСОБА_1 щодо обставин, які впливають на вчинення правочину відсутні.
Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати пропорційно до частини задоволених вимог.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 за участю третьої особи без самостійних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання правочину недійсним та відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий сбір у сумі 551,20 грн.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, позивачем в загальному порядку, тобто рішення суду позивачем може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: О.С. Леонов