У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

пр. № 4-с/759/45/16

ун. № 759/1016/16-ц

02 березня 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Ключника А.С. за участю секретаря судового засідання Борисенко А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань цивільну справу за скаргою Товариства з обмеженою відповідальність "УКС" на бездіяльність державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві, ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві, ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2.

Скаргу обґрунтовано тим, що 18.12.2015 року підприємством Товариства з обмеженою відповідальність "УКС" було отримано витяг про реєстрацію в державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 02.12.2015 року. З даного витягу стало відомо, що державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві, ОСОБА_1, 24.11.2015 року було накладено арешт на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 49385658.

Як стверджує, скаржник, їх підприємство Товариство з обмеженою відповідальність "УКС" () немає жодного відношення до Товариства з обмеженою відповідальність "Ураїнські Комунікаційні Системи" () припинено з 22.08.2011 року.

Окрім того, зазначає, що за даними ЄДРСР, 25.11.2014 року Святошинським районним судом м. Києва було винесено заочне рішення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальність "Ураїнські Комунікаційні Системи" коштів, при цьому відсутній код ЄДРПОУ Товариства з обмеженою відповідальність "Ураїнські Комунікаційні Системи", та скаржнику не зрозуміло звідки у виконавчому листі з'явився , код скаржника.

Та як стверджує скаржник, Товариство з обмеженою відповідальність "УКС" () взагалі не є стороною у даній справі та не може бути боржником у виконавчому провадженні № 49385658.

Зазначаючи те, що у разі стягнення на майно Товариства з обмеженою відповідальність "УКС" будуть грубо порушені їх права.

Таким чином, скаржник вважає, що державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві, ОСОБА_1, при відкритті виконавчого провадження № 49385658 та накладено неправомірно обтяження.

Скаржник стверджує, що звертався до державного виконавця з заявою про виключення коду ЄДРПОУ Товариства з обмеженою відповідальність "УКС" з виконавчого провадження № 49385658.

Також скаржник зазначив, проте, що державний виконавець при відкритті виконавчого провадження неправомірно відкрив його, не було перевірено особу боржника та неправомірно відкрито виконавче провадження з зазначенням ідентифікаційного коду іншої юридичної особи, а відкрите виконавче провадження підлягає закриттю на підставі п. 3 с.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з ліквідацією юридичної особи, яка не допускає правонаступництва.

На підставі наведеного скаржник просив, визнати бездіяльність державного виконавця неправомірною, зобов'язати державного виконавця усунути порушення, допущенні ним при виконанні виконавчого листа, шляхом закінчення відкритого щодо підприємства скаржника виконавчого провадження.

В судовому засіданні 02.03.2016 року, представник скаржника ОСОБА_3 заяву підтримав та просив її задовольнити з підстав викладених в скарзі.

Суб'єкт оскарження, державний виконавець ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві, ОСОБА_1, у судове засідання 02.03.2016 року, не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання 02.03.2016 року не з'явилась, про причини неявки суд не повідомляла.

Суд, вислухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про відсутність правових підстав, для задоволення скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Державний виконавець, відповідно до вимог ч. 1. ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб; вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст. 11 цього Закону).

У відповідності до ч. 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Тобто, предметом судового розгляду згідно Розділу VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» є рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

У відповідності до ст. 387 ЦПК України, за результатами скарги учасника виконавчого провадження, поданої в порядку ст. 383 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимоги заявника та усунути порушення.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25.11.2014 року стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальність "Ураїнські Комунікаційні Системи" на користь ОСОБА_2 моральну шкоду (а.с. 44-46, цивільна справа № 759/14260/14-ц).

04.02.2015 року стягувач, звертався до суду з заявою про виправлення описки в рішенні суду, посилаючись на те, що невірно вказано назва відповідача (а.с. 52 цивільна справа № 759/14260/14-ц).

Ухвалою суду від 09.02.2015 року у задоволенні заяви, відмовлено (а.с. 54, цивільна справа № 759/14260/14-ц).

20.03.2015 року стягувач, звертався до суду з заявою про виправлення описки в рішенні суду, посилаючись на те, що невірно вказано назва відповідача (а.с. 56 цивільна справа № 759/14260/14-ц).

Ухвалою суду від 25.03.2015 року у задоволенні заяви, відмовлено (а.с. 61, цивільна справа № 759/14260/14-ц).

29.05.2015 року стягувач отримала виконавчий лист (а.с.65, цивільна справа № 759/14260/14-ц ).

07.04.2015 року позивач подав заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами (а.с.66-67, цивільна справа № 759/14260/14-ц).

Ухвалою суду від 06.05.2015 року, відмовлено у відкритті провадження (а.с. 80-81, цивільна справа № 759/14260/14-ц).

24.07.2015 року позивачем подано апеляційну скаргу на ухвалу від 25.03.2015 року (а.с. 91-104, цивільна справа № 759/14260/14-ц).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03.11.2015 року, ухвалу від 25.03.2015 року, залишено без змін, апеляційну скаргу відхилено (а.с. 127-129, цивільна справа № 759/14260/14-ц).

Як стверджує скаржник, державним виконавцем було відкрито по даному виконавчому листу виконавче провадження № 49385658, однак, доказів суду, що саме за рішенням суду від 25.11.2014 року було видано виконавчий лист та підставі якого було відкрито виконавче провадження від № 49385658, не надає.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

В ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону державною виконавчою службою підлягають виконанню такі виконавчі документи, як виконавчі листи, що видаються судом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до відділу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Як вбачається з витягу про реєстрацію в державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 02.12.2015 року, державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві, ОСОБА_1, 24.11.2015 року було накладено арешт на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 49385658. Боржником зазначено, Товариство з обмеженою відповідальність "Українські Комунікаційні Системи" () (а.с. 3, справа № 759/1016/16-ц).

Скаржник звертався до державного виконавця з заявою про виключення коду ЄДРПОУ Товариства з обмеженою відповідальність "УКС" з виконавчого провадження № 49385658 (а.с. 12, 13).

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, повне наймення юридичної особи: Товариство з обмеженою відповідальність «УКС», скорочене ТОВ «УСК» (а.с 14-17, справа № 759/1016/16-ц).

Проте, як вбачається з матеріалів цивільної справи № 759/14260/14-ц за позовом ОСОБА_2 до Товариство з обмеженою відповідальність "Українські Комунікаційні Системи" про стягнення моральної шкоди, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24.10.2012 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариство з обмеженою відповідальність "УКС" про поновлення на роботу та стягнення заробітної плати (а.с. 15-16, справа №759/14260/14-ц ).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25.12.2012 року, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24.10.2012 року, залишено без змін (а.с. 17-18, справа №759/14260/14-ц ).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24.06.2014 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКС" про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку. В даному рішенні зазначено, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальність "УКС " (м. Київ, вул. Ф.Пушиної, ). (а.с. 23-24, справа №759/14260/14-ц ).

Тобто даним, рішенням суду встановлено боржника, саме скаржника Товариство з обмеженою відповідальність "УКС" ().

Без надання належних, доказів проте, що постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, № 49385658 від 24.11.2015 року, винесена державним виконавцем ВДВС Святошинського районного управління юстиції в м. Києві, ОСОБА_1, не в межах виконавчого провадження за рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24.06.2014 року, про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальність "УКС " (м. Київ, вул. Ф.Пушиної, ), та доказів проте, що рішенням суду від25.11.2014 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальність "Українські Комунікаційні Системи" на користь ОСОБА_2 моральної шкоди, було відкрито виконавче провадження, саме № 49385658, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги, з підстав її недоведеності.

Відповідно до статті 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Аналізуючи зазначені обставини, враховуючи вимоги ст. 14 ЦПК України про обов'язковість судових рішень, суд приходить до висновку, що доводи скаржника є недоведеними належними доказами, у зв'язку з чим скарга не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19, 124 Конституції України, ст.ст. 2, 3, 6, 11, 19, 24, 82 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 14, 209-210, 223, 293, 294, 383, 387 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

У задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальність "УКС" на бездіяльність державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві, ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.Ключник