Справа № 589/3107/16-ц
Провадження № 2/589/935/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2016 р. Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Євдокімової О.П.,

при секретарі Юрочко Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ПУМП», третя особа ОСОБА_2 «УАСК «АСКА-ЖИТТЯ» про захист прав споживачів та визнання недійсним договору.

ВСТАНОВИВ:

До Шосткинського міськрайонного суду звернулась з позовои ОСОБА_1 до ПАТ «ПУМП», третя особа ОСОБА_2 «УАСК «АСКА-ЖИТТЯ» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору.

Свої вимоги мотивує тим, що 18.11.2015 року між нею та Відповідачем укладено Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері кредитування №GP-8064812 (далі- «Кредитний договір»), відповідно до умов якого відповідач надав їй кредитні кошти у сумі 10999,06 гривень на 12 місяців, тобто до 18.11.2016р. із сплатою 14% річних, а вона зобовязалася належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобовязання в порядку та строки, визначенні договором.

Позивач вважає, що при укладенні вказаного договору порушені її права як споживача згідно ЗУ «Про захист прав споживачів» а саме: недотримання відповідачем норм законодавства щодо істотних умов договору, які є необхідними для його укладання; недостатньо інформували її про умови договору; несправедливі умови договору; застосування до неї подвійного покарання за невиконання умов договору; невиконання застереження щодо третейських судів; незаконна обробка персональних даних, а тому просить визнати кредитний договір недійсним.

В судове засідання позивач не зявилася надала суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі. Позов підтримує та просить задовільнити його.

Відповідач ПАТ «ПУМП» у судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, надали заперечення проти позову та просили відмовити в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_2 «УАСК «Аска Життя» у судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, надали пояснення в якому зазначено,що договір позивачка з ними уклала відповідно до вимог чинного законодавства. За час дії договору жодних порушень виконання Договору страхування нема.

Суд вивчивши дослідивши позовну заяву та надані докази по справі приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так судом встановлено що 18.11. 2015 року між нею та Відповідачем укладено Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері кредитування №GP- 8064812 (далі- «Кредитний договір»), відповідно до умов якого відповідач надав їй кредитні кошти у сумі 10999,06 гривень на 12 місяців, тобто до 18.11.2016р. із сплатою 14% річних, а вона зобовязалася належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобовязання в порядку та строки, визначенні договором.

Згідно ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом і банком.

Згідно з положеннями пунктів 22, 23 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Зважаючи на предмет кредитного договору банк надав позивачу кредит.

Тому до спірних правовідносин слід застосовувати норми Цивільного кодексу України та Закон України «Про захист прав споживачів».

При укладанні Кредитного договору сторонами були дотримані належним чином вимоги законодавства необхідні для чинності правочинів відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України, а саме:

Зміст правочину не суперечив Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Особи, що його вчиняли мали необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасників було вільним і відповідало їх внутрішній волі дана обставина підтверджується Заявою - анкетою на отримання кредиту на тих умовах, які Позивач обрав сам, а саме вказав суму та валюту кредиту, цільове використання, форму погашення та строк надання кредиту.

Правочин вчинявся у формі, встановленій законом - у письмовій формі.

Правочин спрямований на реальне настання наслідків, передбачених ним - Позивач отримав кредитні кошти на споживчі цілі.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами цивільно-правового договору є умова про предмет договору; умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду; усі інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Між сторонами при укладанні договору була досягнута згода з усіх істотних умов договору, а саме: мета, сума і строк кредиту; умови і порядок його видачі та погашення; відсоткова ставка; порядок плати за кредит ; строк дії та припинення дії договору ; відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.

Перед укладенням Кредитного договору з позивачем проведена переддоговірна робота, у тому числі, відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів», надано необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про умови кредитування, загальна вартість кредиту, перелік усіх витрат, повязаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням про що свідчать підписи позивачап на кожном аркуші договора.

В силу ч.І ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а відповідно до ч. 2 цієї ж статті, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Стаття 203 ЦК України закріплює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Це зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (позивачем за зустрічним позовом чи його представником не ставиться під сумнів обсяг цивільної дієздатності сторін); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

ОСОБА_1 була ініціатором укладення кредитного договору, в момент його підписання вона була ознайомлена з усіма умовами та могла обирати, тобто погоджуватися чи не погоджуватися на певні умови. ОСОБА_1 погодилася з усіма умовами договору, зауважень на договор при його укладанні не надавала.

Посилання позивача на те, що при укладенні кредитного договору працівники банку ввели її в оману і не ознайомили з умовами договору не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки в матеріалах справи є заява-анкета позивачки, засвідчена її підписом. Також в зазначеній анкеті засвідчено підписом позивачки , що їй зрозумілі умови договору в тому числі і умова щодо страхування, сплати комісії інформування по кредиту та обробку персональних даних які вона сама і надала.

Спірний правочин вчинений у формі, встановленій законом. Кредитний договір укладений у письмовій формі як того вимагає ч. 1 ст. 1055 ЦК України.

Ознайомившись з умовами кредитного договору та вважаючи їх прийнятними для себе, відповідач підписала договір, не надавши жодних зауважень чи виправлень, чим висловила своє волевиявлення і згоду з усіма умовами договору .

Факт підписання кредитного договору сторонами не оспорюється. Позивач за позовом отримала свій примірник кредитного договору у день його укладення та грошові кошти.

Підписавши Кредитний договір позивачка усвідомлювала та гарантувала, що умови цього договору для неї зрозумілі, відповідають її інтересам, є розумними та справедливими.

Відповідач засвідчив всі ризики, повязані з істотною зміною обставин, з яких Позивач виходив при укладенні Кредитних договорів та договорів забезпечення.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою НБУ № 168 від. 10.05.2007 р., ПАТ «ПУМП» повинен укладати Кредитні договори разом з сукупною вартістю кредиту. Разом з Кредитним договором позивачка була ознайомлена з сукупною вартістю кредиту, погодила та засвідчила власним підписом усі умови договору(сукупну вартість кредиту).

Таким чином всупереч ст.ст.10, 60 ЦПК України позивачка не довела, що її недостатньо інформували про умови договору.

Також ОСОБА_1 не довела того, що умови кредитного договору є несправедливими, порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України), призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, завдають шкоди споживачеві.

Так позивач не внесла жодних заперечень щодо запропонованих умов договору та погодилася з усіма зазначеними умовами Кредитного договору.

Про погодження позивачки з усіма умовами споживчого кредитування свідчать її підписи на Додатках до кредитного договору, які є його невідємними частинами, тривалий час користування коштами отриманими на умовах вказаного договору, часткове виконання зобовязань по договору.

Також слід зазначити, що позивачка не скористалася правом, згідно положень ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», протягом14 календарних днів відкликати згоду на укладання договору про надання споживчого кредиту без пояснень причини та не відмовилася від його виконання, а тривалий строк користувалася кредитними коштами, що також свідчить про згоду позивачки з умовами договору.

Окрім цього, ст.6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" встановлює перелік умов договору, оскільки в ній міститься виключення "якщо інше не передбачено законом" та право сторін встановлювати й інші умови "інші умови за згодою сторін". Також в даній статті не визначено, що перелічені умови є істотними, а відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови, що визначені законом як істотні.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній у справі №6-95цс13, виходячи з того, що відповідно до статті Цивільного кодексу України та статті 3 Цивільного процесуального кодексу України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен встановити, чи дійсно порушуються права сторони та у чому саме полягає порушення цих прав.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів порушення відповідачем її законних прав та інтересів.

Зазначення у договорі третейського застереження та не зазначення умов відповідальності відповідача не позбавляє конституційного права позивача на звернення до суду у разі порушення її прав або умов договору, що останньою і здійснено.

Також пунктами 3, 5 ст.11 Закону України "Про захист персональних даних" передбачено два випадки, за яких персональні дані можуть оброблятись навіть без згоди суб'єкта персональних даних: укладення та виконання правочину, стороною якого є суб'єкт персональних даних або який укладено на користь суб'єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб'єкта персональних даних; необхідність виконання обов'язку володільця персональних даних, який передбачений законом.

Пунктом 2 ч.2 ст.15 Закону України "Про захист персональних даних" встановлено, що персональні дані можуть бути видалені або знищені у разі припинення правовідносин між суб'єктом персональних даних та володільцем чи розпорядником бази, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п.15 ч.2 ст. 6, ст.ст.9, 15 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" встановлений обов'язок суб'єкта первинного фінансового моніторингу (в даному випадку відповідача) отримувати, обробляти та зберігати персональні дані, оскільки надання або отримання кредиту (позики) є фінансовою операцією, а відповідач при її здійсненні зобов'язаний проводити верифікацію та ідентифікацію клієнта та зберігати документи з персональними даними не менше п'яти років після завершення фінансової операції, завершення ділових відносин з клієнтом.

Отже, з огляду на зазначене, твердження позивача про те, що у володільця персональних даних після отримання відкликання згоди суб'єкта персональних даних не існує правових підстав для зберігання персональних даних, є безпідставним, так як у відповідача існують підстави для їх обробки та зберігання незалежно від наявності згоди на обробку.

З огляду на викладене врахувавши, що зобов'язання за кредитним договором на даний час не виконано, обсяг зобов'язань позичальника не змінився.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається Позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, а позовні вимоги щодо визнання недійсним Кредитного договору, не ґрунтуються на підставі недійсності правочину, передбачених ЦК України, прийшов до висновку, що слід прийняти рішення про відмову в задоволенні позову.

Крім цього з 01 вересня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», яким змінено ставки судового збору за подання до суду процесуальних документів і перелік суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях, тощо.

За змістом змін до ст. 5 Закон України «Про судовий збір», які прийняті пізніше, ніж Закон України «Про захист прав споживачів», вбачається, що з 01 вересня 2015 року споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, не відносяться до суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях, тому посилання в апеляційній скарзі на положення Закону України «Про захист прав споживачів» не можуть бути взяті до уваги.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви сплачується судовий збір який слід стягнути з позивача що відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, ст.215, 627, 638, 1054 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого до ст.ст.15, 16, 203, 215, 216, 229, 251, 252, 526, 546, 550, 551, 611, 626-629, 638, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, Закону України "Про захист прав споживачів", Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", Закону України "Про третейські суди", Закону України "Про захист персональних даних", Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «ПУМП» третя особа ОСОБА_2 «УАСК «АСКА-ЖИТТЯ» про захист прав споживачів та визнання недійсним договору GP 8064812 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 18.11.2016 року.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_3