Справа № 755/3349/16-ц
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2016 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.,

при секретарі Костів Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського районного суду м. Києва заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, яка подана в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 22 лютого 2016 року відкрите провадження у цільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Одночасно з позовом до суду, позивачем подана заява про забезпечення позову шляхом заборони проводити реєстрацію змін до будь-яких відомостей про Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Дніпровський» та накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.1 ст.153 Цивільного процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом, упровадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Одним із видів забезпечення позову, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України, є накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб.

Таким заходом забезпечення позову як арешт суд захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Як роз'яснено у п. 3 та п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього в інших осіб.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, необхідно враховувати, що прийняття такого рішення доцільне лише в разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Звертаючись до суду з клопотанням про забезпечення позову, позивач просить накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачу ОСОБА_2, однак до заяви не долучено докази, які мали підтвердити належність відповідачу на праві приватної власності будь-якого рухомого чи нерухомого майна, що може бути предметом обтяження, тому в цій частині заявлене клопотання про забезпечення позову є передчасним, що не позбавляє позивача права повторно звернутись з заявою про забезпечення позову на іншій стадії цивільного процесу.

За змістом ч.1 ст. 167 Господарського кодексу України визначено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається в статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Отже, корпоративне право є правом особи, якій належить частка у статутному капіталі товариства на управління товариством, участь у загальних зборах, право на отримання прибутку пропорційно частці у статутному капіталі та на інші права, визначені законодавством або статутом.

Як вбачається із Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідач ОСОБА_2 є засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Дніпровський», розмір внеску до статутного фонду складає 42000 грн.

Позивач просить вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони проводити реєстрацію змін до будь-яких відомостей про Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Дніпровський», посилаючи на те, що відповідач є засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Дніпровський», що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, предметом позову є вимоги майнового характеру щодо стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 286 739,95 грн., строк виконання за договором настав, відповідач уникає від виконання зобов'язань по погашенню заборгованості.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову в частині заборони проводити реєстрацію змін до будь-яких відомостей про Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Дніпровський» є обґрунтованою, оскільки за відсутності у позивача відомостей про наявність у відповідача на праві власності рухомого чи нерухомого майна, що може бути предметом обтяження, є підстави вважати, що існує реальна загроза утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в тому разі, якщо позов буде задоволено, та в разі невжиття жодних заходів його забезпечення.

При цьому суд враховує, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони проводити реєстрацію змін до будь-яких відомостей про Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Дніпровський» не може слугувати перешкодою господарській діяльності зазначеної юридичної особи, оскільки за нормою ч. 1 ст. 149 Цивільного кодексу України, звернення стягнення на частину майна товариства з обмеженою відповідальністю, пропорційну частці учасника товариства у статутному капіталі, за його особистими боргами допускається лише в разі недостатності у нього іншого майна для задоволення вимог кредиторів.

Враховуючи викладене та керуючись статями 151-153, 209-210 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, яка подана в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Заборонити Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Дніпровського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві проводити реєстрацію змін до будь-яких відомостей про Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Дніпровський» (, юридична адреса: м.Київ, Дніпровський район, проспект Гагаріна, будинок 6).

В решті вимог позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали для відома та негайного виконання направити до Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Дніпровського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті (адреса: 02094м. Київ, вул.Пожарського, буд.15).

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Копію ухвали направити до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києва для примусового виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги або в порядку ч.2 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Строк пред'явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову один рік.

С у д д я: