Справа № 137/1346/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"26" липня 2016 р.

Літинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Гопкіна П.В.,

за участі секретаря Іванової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Літин цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 01.02.2013 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 2500.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 "Умов" та "Правил" надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", затверджених наказом № СП-2010/256 від 06.03.2010 року та "Тарифами банку", складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконало в повному обсязі надавши відповідачу кредит у розмірі встановленому договором.

У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого у нього станом на 30.04.2016 року виникла заборгованість в сумі 20233.32 грн, з них: заборгованість за кредитом -2461.26 грн, заборгованість по відсотках за користування кредитом - 13632.38 грн, заборгованість за пенею та комісією 2700.00 грн., штраф (фіксована частина) - 500.00 грн, штраф (процентна складова)- 939.68 грн.

Представником позивача Сафіром Ф.О. при подачі позову до суду, додано клопотання у якому останній просить розглянути справу у його відсутність, позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.39).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про місце, дату та час судового засідання був повідомлений належним чином (а.с. 47, 52).

Керуючись ч.1 ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до укладеного договору № б/н від 01.02.2013 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 2500.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 "Умов" та "Правил" надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт (а.с. 9-32).

Підписання цього договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", затверджених наказом № СП-2010/256 від 06.03.2010 року та "Тарифами банку", складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 6).

Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав.

У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором у відповідача станом на 30.04.2016 року виникла заборгованість за кредитом -2461.26 грн, заборгованість по відсотках за користування кредитом - 13632.38 грн, заборгованість за пенею та комісією 2700.00 грн., що доведено відовідним розрахунком (а.с. 4-5).

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача: штраф (фіксована частина) - 500.00 грн, штраф (процентна складова)- 939.68 грн. за порушення позичальником строків платежів, однак розрахунку штрафних санкцій суду не надано.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобов'язання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобов'язання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом - 2461.26 грн, заборгованості по відсотках за користування кредитом - 13632.38 грн, заборгованості за пенею та комісією 2700.00 грн. позивачем доведені, підтверджені належними доказами та підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог в частині стягнення штрафу 500 грн (фіксована частина) та 939.68 грн (процентна складова), суд відмовляє в їх задоволенні, виходячи з наступного.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Разом з тим умовами спірного договору, а саме пунктом 1.1.5.25 Умов та правил надання банківських послуг передбачено застосування пені (додаткової комісії) як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору (а.с. 19).

У той самий час згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів більше ніж на 30 днів за будь-яким грошовим зобов'язанням, передбаченим кредитним договором (в еквіваленті 500 грн. по кредитним карткам, відкритим у валюті USD) + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з розрахунком нарахованих та прострочених процентів та комісій (а.с. 28).

Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року в справі № 6-2003цс15.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що банком в порушення ч.1 ст. 61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України на відповідача покладено подвійну цивільну правову відповідальність за порушення одного й того самого кредитного зобов'язання, оскільки з кредитного договору вбачається, що штраф і пеня це відповідальність за один і той же вид порушення.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як вбачається з платіжного доручення про сплату судового збору, розмір судових витрат, понесених відповідачем, складає 1378,00 гривень, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судових витрат по сплаті судового збору, пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 18793.64 грн * 100% : 20233.32 грн. ціни позову = 92.88 %), тобто 92.88 % від суми сплаченого судового збору (92.88 % * 1378,00 грн:/100% = грн), що складає 1279,94 грн.

Керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 169, 197, 212-215, 224-227 ЦПК України, враховуючи правові позиції викладені у постанові Верховного суду України від 21.10.2015 року в справі №6-2003цс15, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_2, виданий Літинським РВ УМВС України у Вінницькій області 21.10.2008 року, ІПН НОМЕР_1, жителя АДРЕСА_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»(рахунок № 3111, , МФО 305299) заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.02.2013 року у сумі: заборгованість за кредитом - 2461.26 грн, заборгованість по відсотках за користування кредитом - 13632.38 грн, заборгованість за пенею та комісією 2700.00 грн., та 1279,94 грн. у відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Позивач може подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Відповідач може подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення суду.

Суддя : Гопкін П. В.