У х в а л а

іменем україни

11 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Остапчука Д. О., ГончараВ. П., Касьяна О. П.,

провівши попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до Товариства з додатковою відповідальністю «Агенство Союздрук» про захист авторських прав, за касаційними скаргами ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які діють в інтересах ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду м. Києва від 08 вересня 2015 року та Товариства з додатковою відповідальністю «Агенство Союздрук» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 08 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, у якому зазначала, що вона є автором творів образотворчого мистецтва (картин) під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» і «ІНФОРМАЦІЯ_2». 12 березня 2015 року у кіосках з продажу преси № 129, розташованого по АДРЕСА_1, розташованого по АДРЕСА_2, що належать Товариству з додатковою відповідальністю «Агенство Союздрук» (далі - ТзДВ «Агенство Союздрук»), зафіксовано факт публічного показу шляхом публічної пропозиції продажу та розповсюдження (реалізації) магнітних сувенірів (товару), на яких незаконно відтворено вказані твори образотворчого мистецтва.

Посилаючись на те, що відповідач порушив її авторські права, шляхом публічного показу та розповсюдження без її дозволу контрафактних примірників твору, просила стягнути з відповідача грошову компенсацію у розмірі по 10 мінімальних розмірів заробітної плати за неправомірний публічний показ та розповсюдження товару з використанням об'єкта авторського права - творів образотворчого мистецтва під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» та «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 08 вересня 2015 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ТзДВ «Агенство Союздрук» на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію за порушення авторських прав у розмірі 25 600 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 256 грн.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які діють в інтересах ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалене у справі рішення апеляційного суду просять скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

У поданій касаційній скарзі ТзДВ «Агенство Союздрук», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційні скарги ОСОБА_4 та ТзДВ «Агенство Союздрук» необхідно відхилити з огляду на наступне.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. ст. 435, 437 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» первинним суб'єктом авторського права є автор твору. Авторське право виникає з моменту створення твору.

Автору твору належать особисті немайнові права, а також майнові права, визначені ст. 440 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права», зокрема виключне право дозволяти використання твору та виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.

Згідно з абз. 2, 3 п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 червня 2010 року № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» майнова відповідальність за порушення авторського права і (або) суміжних прав настає за наявності певних, установлених законом, умов: факту протиправної поведінки особи; шкоди, завданої суб'єкту авторського права і (або) суміжних прав; причинно-наслідкового зв'язку між завданою шкодою та протиправною поведінкою особи; вини особи, яка завдала шкоди.

Позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав, факт порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню, розмір шкоди (за винятком вимоги виплати компенсації), якщо вона завдана, та причино-наслідковий зв'язок між завданою шкодою і діями відповідача. При цьому суду слід виходити із наявності матеріально-правової презумпції авторства (ч. 1 ст. 435 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права»). Зокрема, первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства).

Відповідач, який заперечує проти позову, зобов'язаний довести виконання вимог Закону при використанні ним об'єкту авторського права і (або) суміжних прав, а також спростувати передбачену цивільним законодавством презумпцію винного завдання шкоди (ст. ст. 614, 1166 ЦК України).

За змістом п. «г» ч. 1 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач на підтвердження факту наявності у неї авторських прав на твори образотворчого мистецтва під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» та «ІНФОРМАЦІЯ_1» надала афідевіт-заяви про те, що вона займається образотворчим мистецтвом та є художницею з 2000 року, копії каталогів її робіт за 2008-2009 роки, свідоцтва про реєстрацію авторського права на твір - збірку творів образотворчого мистецтва «Каталог робіт художниці ОСОБА_4 за 2008-2009 роки» з її підписом у нижньому лівому куті кожного твору, а також оригінали придбаних у кіосках ТзДВ «Агенство Союздрук» магнітних сувенірів (товару), на яких відтворено її твори образотворчого мистецтва (картини) «ІНФОРМАЦІЯ_2» та «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Вирішуючи спір по суті та ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, відповідно до приписів ст. ст. 212, 303 ЦПК України апеляційний суд виходив із доведеності позивачем факту наявності у неї авторських прав на твори образотворчого мистецтва під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» та «ІНФОРМАЦІЯ_1» та порушення відповідачем її авторських прав шляхом розповсюдження у кіосках магнітних сувенірів із зображенням вказаних творів образотворчого мистецтва та їх публічного показу.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які діють в інтересах ОСОБА_4, про неправильно визначний апеляційним судом розмір грошової компенсації за порушення авторських прав, оскільки відповідач має відповідати як за розповсюдження, так і публічний показ творів образотворчого мистецтва - безпідставні, оскільки висновки з цього приводу, зроблені апеляційним судом, ґрунтуються на встановлених у суді обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах.

Доводи касаційної скарги ТзДВ «Агенство Союздрук» про недоведеність позивачем наявності його вини за порушення авторських прав позивача - безпідставні, оскільки саме на відповідача покладено обов'язок спростувати передбачену цивільним законодавством презумпцію винного завдання шкоди.

Доводи касаційної скарги ТзДВ «Агенство Союздрук» про порушення апеляційним судом норм процесуального права та розгляд справи за його відсутності - безпідстанві, оскільки відповідаче не зазначив, які саме докази він не надав через свою відсутність у судовому засіданні.

Щодо доводів касаційної скарги ТзДВ «Агенство Союздрук» про неправильно визначений апеляційним судом розмір грошової компенсації, оскільки 10 мінімальних розмірів заробітної плати це 12 180 грн, тому за розповсюдження двох творів образотворчого мистецтва розмір грошової компенсації становить 24 360 грн, а не 25 600 грн як стягнув апеляційни суд, то це є арифметичною помилкою, яка може бути виправлена відповідно до приписів ст. 219 ЦПК України.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарг про неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційних скарг і залишення рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які діють в інтересах ОСОБА_4, та Товариства з додатковою відповідальністю «Агенство Союздрук» відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 08 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Д. О. Остапчук

В.П. Гончар

О. П. Касьян