СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-н/759/15/16
ун. № 759/1150/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2016 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Семаніва Ю.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Луганськвугілля» нарахованої, але невиплаченої заробітної плати,

В С ТА Н О В И В:

Заявник звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Державного підприємства «Луганськвугілля» нарахованої, але невиплаченої заробітної плати.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28 січня 2016 року вищевказану позовну заяву залишено без руху та надано п'ятиденний строк для усунення недоліків, з підстав не сплати судового збору та невідповідності заяви ст. 119, 120 ЦПК України.

Заявнику ОСОБА_2 направлялась копія ухвали суду, про що свідчить зворотній корінець поштового повідомлення від 05.03.2016, про повернення за закінченням встановленого терміну зберігання.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладнийрух. Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним ( Рішення Суду у справі " Жоффре де ля Прадель проти Франції " від 16 грудня 1992 року).

У відповідності до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений судом строк не виконає у повному обсязі вимоги викладені в ухвалі про усунення недоліків, позовна заява вважається не поданою та повертається позивачу.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 121 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовною заявою.

Керуючись ч. 2 ст. 121, п.3 ч.1 ст. 293, 294, ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Луганськвугілля» нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, - визнати неподаною та повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачу разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ю.В. Семаніва