Справа № 744/93/16-ц Провадження № 22-ц/795/690/2016 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Гнип О. І. Доповідач - Губар В. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіГубар В.С.,
суддів:Висоцької Н.В., Позігуна М.І.,
при секретарі:Халимон Т.Ю.,
за участю:позивача ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 19 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини і спілкуванні з нею,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування фактичних обставин справи, невідповідність рішення суду фактичним обставинам справи.

Рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 19 лютого 2016 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_7 не перешкоджати ОСОБА_5 у вільному спілкуванні з його сином, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначено наступні способи участі ОСОБА_5 у вихованні сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, особистому спілкуванні: побачення щосуботи та щонеділі з 10 години 00 хвилин до 12 години 00 хвилин у присутності матері ОСОБА_7 за місцем проживання дитини; побачення в день народження ОСОБА_8 (ІНФОРМАЦІЯ_1) та у святковий день Нового року (01 січня) з 16 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин у присутності матері ОСОБА_7 за місцем проживання дитини. Стягнуто із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 частину оплаченого при подачі позову судового збору у розмірі 367 грн. 47 коп. В задоволенні решти позову відмовлено.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що в судовому засіданні не встановлено наявності перешкод для участі батька у вихованні своєї дитини та спілкуванні з нею.

Відповідач вказує вказує, що представник органу опіки та піклування Семенівської районної державної адміністрації Верхулевська Н.В. в судовому засідання пояснила, що при зустрічі позивача з дитиною відповідач іноді робить зауваження позивачу стосовно дитини, але вони є слушними і доречними, натомість як зазначено у висновку про способи участі ОСОБА_5 у вихованні сина від 15.02.2016 року «ОСОБА_5 не прислухається до будь-яких порад, побажань щодо дитини…» і «На будь-які поради, пропозиції з урахуванням інтересів дитини не реагує». Зокрема, при спілкуванні позивача з дитиною він підкидав дитину до стелі, дитина лякалась і кричала, і з цього приводу позивачеві робились зауваження. Вважає, що позивачем не доведено здійснення нею перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Вважає, що суд першої інстанції порушив вимоги ст. 11 ЦПК України і вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивачем по справі не заявлялась вимога про зустріч з дитиною на день народження (ІНФОРМАЦІЯ_1) і на святковий день Нового року (01 січня) саме за місцем проживання дитини у присутності матері. Апелянт вказує, що такі вимоги в судовому засіданні взагалі не розглядались і були взяті до уваги лише пояснення представника органу опіки та піклування.

Також апелянт не погоджується з висновком суду про розподіл судових витрат по справі.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_10 - ОСОБА_6, просить відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_7, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін, посилаючись на те, що рішення судом прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_7 та представник Семенівської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явились та надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Частиною 1 статті 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційним судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12 травня 2006 року по 22 грудня 2015 року.

В період шлюбу у сторін народився син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сторони спільно не проживають, ОСОБА_7 з дитиною проживає у трикімнатній квартирі по АДРЕСА_2. Батько дитини зареєстрований АДРЕСА_1, де проживає із сім»єю брата.

При розгляді справи про розірвання шлюбу, рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 08 грудня 2015 року, питання щодо визначення місця проживання дитини не вирішувалося.

Угоди щодо здійснення батьком дитини батьківських прав, виконання обов'язків та спілкування з дитиною між батьками досягнуто не було, у зв'язку з чим спір з цього питання за заявою ОСОБА_5 розглядався Семенівською районною державною адміністрацією, де 20 травня 2015 року було прийнято розпорядження № 90.

За вказаним розпорядженням ОСОБА_5 дозволено спілкуватись з малолітнім сином ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає разом з матір'ю ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2. Встановлено час побачень ОСОБА_5 з сином ОСОБА_8 щоденно з 18 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. за місцем проживання дитини.

Із матеріалів справи вбачається, що попередній порядок зустрічей батька з дитиною не влаштовував ОСОБА_7, а тому був змінений Семенівською районною державною адміністрацією за її заявою.

Розпорядженням Семенівської районної державної адміністрації від 22 січня 2016 року № 12 ОСОБА_5 дозволено спілкуватись з сином ОСОБА_8 та встановлено час побачень щосуботи та щонеділі з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. за місцем проживання дитини в присутності матері ОСОБА_7 Визнано таким, що втратила чинність, розпорядження Семенівської районної державної адміністрації від 20 травня 2015 року № 90 «Про участь громадянина ОСОБА_5 у вихованні малолітньої дитини».

Вищезазначений порядок участі ОСОБА_5 у вихованні сина ОСОБА_8 підтверджується висновком органу опіки та піклування Семенівської районної державної адміністрації від 15 лютого 2016 року № 01-24/38

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 9 Конвенції, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до положень ст. 3 Конвенції про права дитини у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню прав дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Частиною 5 ст. 19 СК України визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України).

Суд першої інстанції, розглядаючи справу і частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 та визначаючи порядок участі у вихованні та спілкуванні з сином позивача, врахував рішення органу опіки та піклування Семенівської районної державної адміністрації від 15 лютого 2016 року та виходив з того, що саме такий порядок участі ОСОБА_5 у вихованні сина ОСОБА_8, спілкування з ним буде відповідати, перш за все інтересам дитини, яка не досягла 3 років.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками, оскільки судом першої інстанції обставини справи з'ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що відповідно до положень ст. 10 ЦПК України в судовому засіданні не встановлені докази наявності перешкод позивачу у вихованні та спілкуванні з дитиною спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме актом обстеження умов проживання від 09.12.2015 року, висновком Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області № 01-24/38 від 15.02.2016 року про способи участі ОСОБА_5 у вихованні сина.

Твердження відповідача про те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог при вирішенні питання про надання дозволу для зустрічей позивача з дитиною на день народження (ІНФОРМАЦІЯ_1) і на святковий день Нового року (01 січня) за місцем проживання дитини не можуть бути взяті до уваги апеляційн6им судом, оскільки судом першої інстанції зазначене питання було вирішено виходячи із інтересів дитини та принципів, викладених у Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН.

Крім того, як вбачається з матеріалів позовної заяви, ОСОБА_5 просив встановити час побачень з сином ОСОБА_8, в день народження (ІНФОРМАЦІЯ_1) та на свято Нового року (01 січня) з 16 год. 00 хв. до 20.00 хв., але без присутності матері. Суд першої інстанції в своєму рішення визначив зазначений порядок побачення, але в присутності матері на підставі висновку органу опіки та піклування.

Аргументи скарги про те, що зазначені питання не були предметом судового розгляду у суді першої інстанції, спростовуються записами фіксування судових засідань технічними засобами 12.02.2016 р., 16.02.2016р. та 19.02.2016 р.

Не можуть бути прийняті до уваги твердження апелянта про неправильний розподіл судом першої інстанції судових витрат, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, як убачається з матеріалів справи позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково, а тому суд першої інстанції правильно стягнув зі ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 частину оплаченого судового збору при подачі позовної заяви.

Сукупність досліджених доказів та обставин справи приводить апеляційний суд до переконання, що визначений оскаржуваним рішенням суду порядок участі ОСОБА_5 у вихованні його малолітнього сина та спілкуванні з дитиною не свідчить про порушення батьківських прав відповідача, а також прав та інтересів дитини. Жодних обставин чи конкретних фактів, які б свідчили про такі порушення, апелянтом не наведено, а судом не встановлено. Виходячи з рівності прав обох батьків у спорі, враховуючи їх особисті якості та прихильність дитини до кожного з батьків, апеляційний суд вважає правильним обраний судом першої інстанції спосіб участі ОСОБА_5 у вихованні сина ОСОБА_8

Фактів порушення судом першої інстанції при вирішенні спору норм закону яким регулюються спірні правовідносини судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладені обставини, матеріали справи у їх сукупності, а також оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, апеляційний суд вважає, що справа судом першої інстанції розглянута повно та об'єктивно, оскаржуване рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, зазначені в ньому висновки відповідають фактичним обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Семенівського районного суду Черінгівської області від 19 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: