РІШЕННЯ

(Заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Труханович В.В.

за участю секретаря Антохіної О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, суд

ВСТАНОВИВ:

07 грудня 2015 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні квартирою №64, буд.119 по вул. Полтавський шлях в м. Харкові, шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1.

В зазначеній квартирі, крім неї, зареєстрований її онук ОСОБА_2, відповідач у справі.

Позивач вказує, що ОСОБА_2 більше року фактично в квартирі не проживає, його реєстрація носить формальний характер, а позивач змушена сплачувати комунальні послуги, які нараховуються в тому числі й на відповідача, внаслідок чого зазначає матеріальних збитків.

У зв'язку з викладеним позивач і була змушена звернутися до суду з даним позовом.

Представникпозивача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності від 18.11.2015 року, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Відповідач по справі в судове засідання не зявилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У звязку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і позивач по справі.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, та дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. ( а.с. 10-13)

Як вбачається з Довідки про склад сімї, виданої дільницею №45 КП «ЖИлкомсервіс» 24.11.2015 року, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_1 (власник), ОСОБА_2 (онук). (а.с. 14)

Як пояснив суду представник позивача, на теперішній час в спірній квартирі зареєстрований, але не проживає відповідач ОСОБА_2

На підтвердження заявлений ОСОБА_1 позовних вимог, він просив допитати в судовому засіданні свідків.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він є сусідом сторін, проживає з ними в одному підїзді. Йому відомо, що ОСОБА_1 раніше проживала з внуком, якого він більше року не бачив.

Опитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що він також є сусідом сторін, йому достовірно відомо, що в квартирі позивача ОСОБА_1 проживала вона та її онук ОСОБА_2. Останній час онук проживав разом з дівчиною, у якій була дитина, що не подобалася ОСОБА_1 У звязку з цим між ними виникали сварки. Стверджувати про те, що ОСОБА_2 не проживає в квартирі свідок не може.

Положеннями статей 317, 319, 321 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Позивач вважає, що факт реєстрації відповідача, у належній їй квартирі, порушує її права, як власника, оскільки вона змушена сплачувати рахунки відповідача за надані комунальні послуги, що є порушенням її прав.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Позивач в своєму позові, який був підтриманий в судовому засіданні її представником, просить усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні майном шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку, посилаючись на вимоги ч.2 ст. 405 ЦК України, у звязку з його не проживанням за місцем реєстрації тривалий час.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, відповідно до вказаних положень закону, позивач має право ставити питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Однак, в супереч вимогам вищевказаних норм закону, позивач з такою вимогою до суду не звернулася.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, як випливає із зазначеної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Оскільки вирішення питання про зняття з реєстрації місця проживання є похідним від вирішення питання, у тому числі про позбавлення права користування житловим приміщенням, з яким позивач до суду не зверталась, суд вважає необхідним у задоволені її позову відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК, ст.ст. 11, 317, 319,321, 328, 334, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту одержання його копії.

Суддя В. В. Труханович