Справа № 6/489/67/2016
У Х В А Л А

2 березня 2016 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі Ковальовій С.В.,

за участю державного виконавця Брушковської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві подання Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2016 року Ленінський відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянки ОСОБА_1.

Державний виконавець вказує на те, що у відділі Ленінського ВДВС ММУЮ на виконанні знаходиться виконавчий лист № 2-3214, виданий 25 жовтня 2010 року Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 20 квітня 2010 року і до досягнення нею повноліття.

4 листопада 2010 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання даного виконавчого листа. Проте, боржник добровільно рішення суду не виконує, на виклики державного виконавця не зявляється, згідно перевірки АІС «Автомобіль» та ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України транспортні засоби за боржником не зареєстровані.

8 вересня 2015 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника, та рекомендованим листом направлено вимогу про необхідність усунути порушення вимог законодавства, надати документальні підтвердження щодо сплати боргу. Борг по сплаті аліментів станом на 1 вересня 2015 року склав 26027 грн. 97 коп..

Посилаючись на викладене, державний виконавець просив суд задовольнити подання та тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Державний виконавець Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції в судовому засіданні подання підтримала

Заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши та оцінивши в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Положеннями п. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Вирішення судом питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України врегульовано ст. 377-1 ЦПК України.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що 4 листопада 2010 року державним виконавцем Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-3214 від 25 жовтня 2010 року, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 20 квітня 2010 року і до досягнення нею повноліття.

Згідно з положеннями статей 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається.

З урахуванням вимог ст. 377-1 ЦПК України, п. 5 ч. 1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», п. 18 ч. 3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» саме державний виконавець зобов'язаний довести навмисне або інше свідоме невиконання боржником рішення суду.

Належних та допустимих доказів того, що боржник має намір ухилятись або ухиляється від виконання судового рішення, не надано. Зокрема, у справі відсутні данні, що боржник, має реальний намір виїзду за кордон та причини такого виїзду полягають в ухиленні від виконання вказаних зобов'язань. Також не надано доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, що боржник за час виконання рішення виїжджав за межі України, що призвело до виникнення заборгованості.

Враховуючи вкладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для тимчасового обмеження виїзду за межі України боржника ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст.14, 209, 212-215, 368, 377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволені подання Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.А. Спінчевська