Провадження № 2/520/2193/16
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Калініченко Л.В.
за участю секретаря Єгорової Н.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»
про стягнення заборгованості за кредитним договором,
04.09.2015 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому представник позивача просив суд стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором №1501/0407/98-072 від 23.04.2007 року у загальному розмірі 30505397 гривень 12 копійок, яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 7282314 гривень 75 копійок; заборгованості по відсоткам в сумі 7383739 гривні 79 копійок; заборгованості по пені в сумі 15839342 гривні 58 копійок; та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 3654 гривні 00 копійок, посилаючись на невиконання ОСОБА_2 умов кредитного договору №1501/0407/98-072 від 23.04.2007 року, ОСОБА_3 умов договору поруки №1501/0407/98-072-Р-1 від 23.04.2007 року.
Представник позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» у судове засідання не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, розгляд справи просив провести за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує.
Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не сповістили, заперечень проти задоволення позову не надали.
Відповідно до ст.74 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Частиною 3 ст. 76 ЦПК України передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею.
Згідно з відповідями відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області (а.с.171-172) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 31.10.2007 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, з ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, та саме за вказаними адресами направлялися судові повістки на імя відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3.
Суд також зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа ОСОБА_4 проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуюче вищевикладене, а також, що відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, та у відповідності до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що 23 квітня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник ВАТ «Сведбанк», змінена назва АТ «Сведбанк» публічне) (надалі банк) та ОСОБА_2 (надалі позичальник) було укладено кредитний договір №1501/0407/98-072, за умовами якого банк надає, а позичальник приймає кредит у розмірі 450000 доларів США, зі сплатою 14,00 % річних, кінцевий термін повернення кредитних коштів встановлений до 21 квітня 2017 року, цільове призначення кредиту: споживчі цілі.
Відповідно до п. 3.1 вказаного договору позивальник зобовязується здійснювати погашення заборгованості за кредитом в порядку, передбаченому цим договором.
Згідно п. 3.2 кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються виходячи з розміру процентної ставки, встановленої в п. 1.4 цього договору, з дня виплат готівкою коштів з позичкового рахунку позичальника, зазначеного в п. 2.1 цього договору до моменту фактичного повернення кредиту банку (в тому числі і за період прострочення погашення кредиту).
Згідно з п.7.2 вказаного кредитного договору. У випадку невиконання позичальником умов п. 7.1 та/або п.п.3.5.2 п.3.5 цього договору та/або умов договору іпотеки, зазначеного в п.1.4 цього договору, та/або у випадку настання обставин передбачених п. 4.4 цього договору, та/або у випадку порушення позичальником строків платежів, встановлених п.1.3 та/або п.3.1 цього договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, а позичальник зобовязаний виконати зазначені зобовязання в порядку, передбаченому цим пунктом цього договору.
23 квітня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник ВАТ «Сведбанк», змінена назва АТ «Сведбанк» публічне) (надалі банк) та ОСОБА_3 (надалі поручитель), ОСОБА_2 (надалі позичальник) був укладений договір позики №1501/0407/98-072-Р-1, за умовами якого поручитель зобовязується перед банком відповідати за виконання зобовязань щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику у вигляді кредиту/кредитної лінії згідно з кредитним договором №1501/0407/98-072 від 23.04.2007 року в сумі 450000 доларів США, строком до 21.04.2017 року з процентною ставкою 14% річних за їх використання. Поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання позичальником умов основного зобовязання усім належним йому майном та грошовими коштами. Відповідальність поручителя за цим договором обмежується сумою кредиту, визначеною згідно з основним зобовязанням, нарахованими процентами, пенями, комісіями та іншими платежами, передбаченими основним зобовязанням.
Частинами 1, 2 статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Таким чином, суд зазначає, що позичальник ОСОБА_3 є відповідальним перед кредитором за виконання боржником ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором №1501/0407/98-072 від 23.04.2007 року, та є солідарними боржниками.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Частинами 1, 2 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.
Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.
Банк виконав свої зобовязання щодо надання позичальнику ОСОБА_5 кредитних коштів.
Судом також встановлено, що 03.12.2007 року АКБ «ТАС - Комерцбанк» змінив найменування на ВАТ «Сведбанк», а в подальшому 10.06.2009 року, назву було приведено у відповідність до вимог ЗУ «Про акціонерні товариство», змінено на - Публічне акціонерне ОСОБА_1 «Сведбанк».
28.11.2012 р. між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який в свою чергу виступав правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк») та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» (далі - ФК «Вектор Плюс») укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. вказаного договору, банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. З моменту відступлення банком фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів.
28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу. Відповідно до п. 2.1, 2.2. вказаного договору, клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. З моменту відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів.
Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором №1501/0407/98-072 від 23.04.2007 року, позичальником згідно якого є ОСОБА_2.
Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
З наданого представником позивача розрахунку заборгованості (а.с.75,76), вбачається, що станом на 10 вересня 2015 року, заборгованість відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором №1501/0407/98-072 від 23.04.2007 року становить 30505397 гривень 12 копійок, яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 7282314 гривень 75 копійок; заборгованості по відсоткам в сумі 7383739 гривні 79 копійок; заборгованості по пені в сумі 15839342 гривні 58 копійок.
Доказів сплати зазначеної суми відповідачами, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, суду не надано.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобовязання.
Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок не встановлений договором або законом.
Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України гривні.
Викладене підтверджується матеріалами наявними в матеріалах справи.
При викладених обставинах суд вважає, що відповідач ОСОБА_2не виконав належним чином умови кредитного договору №1501/0407/98-072 від 23.04.2007 року, у звязку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем, яка підлягає стягненню солідарно з нього та з його поручителя ОСОБА_3.
Позивач в позовній заяві також просить суд стягнути з відповідачів суму сплаченого ним судового збору у розмірі 3654 гривні 00 копійок.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що з відповідачів підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3654 гривні 00 копійок, який слід стягнути з кожного з відповідачів на користь позивача в сумі по 1827 гривень 00 копійок.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212 215, 226-228, 294 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 549, 553, 554, 610-612, 625, 1054 ЦК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня оголошення ухвали про залишення заяви без задоволення.
Головуючий Калініченко Л. В.