АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5599/16 Головуючий 1 інстанції: Єжов В.А.
Справа № 646/1563/16-ц Доповідач: Коровін С.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Коровіна С.Г.

суддів - Овсяннікової А.І., Коваленко І.П.,

при секретарі - Личак А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою державної установи «Державний інститут праці та соціально-економічних досліджень» на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до державної установи «Державний інститут праці та соціально-економічних досліджень» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до державної установи «Державний інститут праці та соціально-економічних досліджень» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. З урахуванням уточнених вимог, зазначила, що по 19 вересня 2014 року знаходилась з відповідачем у трудових відносинах, працюючи економістом за сумісництвом.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2015 року з відповідача на її користь стягнуто: заборгованість по заробітній платі за період квітень-вересень 2014 року у розмірі 7011,6 грн.; середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку за період з 20 вересня 2014 року по 02 липня 2015 року в сумі 11916,96 грн. Виконання рішення проводилось Дзержинським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції. 23 лютого 2016 року рішення суду виконано відповідачем у повному обсязі.

Посилаючись на протиправність дій відповідача, якими суттєво порушені її права, позивач на підставі статей 116, 117 КЗпП України просила стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 03 липня 2015 року по день фактичної виплати - 23 лютого 2016 року у розмірі 10679,68 грн. При цьому вона просила врахувати, що їй було встановлено середньоденного заробітку 65,12 грн. та періоду затримки 164 робочих днів.

Представник відповідача Куцин М.А., позовні вимоги не визнав, мотивуючи відсутністю у інституту можливості виконати попереднє рішення суду у зв'язку з арештом рахунків.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволені.

Стягнуто з державної установи «Державний інститут праці та соціально-економічних досліджень» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 10679,68 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції державна установа «Державний інститут праці та соціально-економічних досліджень» подали апеляційну скаргу, в якій просять рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в позові в повному обсязі. Зазначають на порушення судом першої інстанції вимог матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення. Вказали, що вина відповідача з невиплати заробітної плати відсутня оскільки Дзержинським ВДВС Харківського МУЮ було накладено арешт на рахунки відповідача, що і позбавило їх можливості розпоряджатися своїми коштами. Суд не дослідив питання чому арешт накладено 02.12.2015 року, а фактичне стягнення відбулося 23.02.2016 року.

Представник відповідача у судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розписками про отримання судової повістки. При таких обставинах суд вважає можливим розглянути справу у відсутності апелянта.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.09.2015 року з відповідача на користь позивача стягнуто: заборгованість по заробітній платі за період з квітень-вересень 2014 року у розмірі 7011,6 грн.; середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку за період з 20 вересня 2014 року по 02 липня 2015 року в сумі 11916,96 грн.

На виконання зазначенного рішення , 27 жовтня 2015 року Червонозаводським районним судом м. Харкова видано виконавчі листи, які з находились на виконанні у Дзержинському відділі державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.

23 лютого 2016 року зазначене рішення суду виконано відповідачем у повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки, по день фактичного розрахунку.

Представника відповідача заперечуючи проти позову посилався на наявність поважних причин для несвоєчасного розрахунку з позивачкою. Суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв ці пояснення, оскільки ним не надано беззаперечних, об'єктивних доказів поважності причин несвоєчасного розрахунку при звільненні позивача.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав безпідставними твердження представника відповідача про зменшення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні пропорційно розміру позовних вимог, задоволених рішенням суду від 08 вересня 2015 року.

Як вбачається із зазначеного рішення, вимоги позивача про стягнення: заборгованості по заробітній платі за період квітень-вересень 2014 року у розмірі 7011,6 грн., та середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку за період з 20 вересня 2014 року по 02 липня 2015 року в сумі 11916,96 грн. - задоволені в повному обсязі.

Попереднім рішенням суду був встановлений розмір середньоденної заробітної плати позивача ОСОБА_1 у сумі 65,12 грн.

Період затримки розрахунку складає з 03 липня 2015 року по 23 лютого 2016 року, що складає 164 робочих дні.

При таких обставинах розмір середнього заробітку, яка підлягає виплаті відповідачем на користь ОСОБА_1, за час затримки розрахунку при звільненні, правильно встановлений - 10679,68 грн. (65,12 х164).

Рішення суду першої інстанції відповідає правовій позиції Верховного Суду України у справі 6-144ц13, в який зазначено, що не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки передбачені статтею 116 КЗпП України є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції і відхиляє апеляційну скаргу.

Керуючись ст. 303, 304, 305, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу державної установи «Державний інститут праці та соціально-економічних досліджень» відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -