_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/1640/16-ц
Провадження № 2/520/2123/16
УХВАЛА

01.04.2016 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільної власності подружжя та поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 надіслав до Київського районного суду міста Одеси позов до ОСОБА_3 про визнання спільної власності подружжя та поділ спільного майна подружжя, в якому просить суд:

- визнати домоволодіння №21 із надвірними спорудами, за адресою: м. Одеса, вул. Зої Космодемянської, спільною власністю подружжя;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку домоволодіння №21 із надвірними спорудами, за адресою: м. Одеса, вул. Зої Космодемянської;

- визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частку домоволодіння №21 із надвірними спорудами, за адресою: м. Одеса, вул. Зої Космодемянської;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку домоволодіння №16, за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, котедж не селище «Марин Виллас», Совіньйон-3, вул. Дмитріївська;

- визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частку домоволодіння №16, за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, котедж не селище «Марин Виллас», Совіньйон-3, вул. Дмитріївська.

Згідно з актом Київського районного суду міста Одеси від 03.02.2016 року встановлено, що під час розкриття конверта (пакета), надісланого від ОСОБА_1 за позовом до ОСОБА_3 відсутні додатки вказані в позовній заяві, а саме: свідоцтво про шлюб, копія заяви про витребування доказів.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 12.02.2016 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільної власності подружжя та поділ спільного майна подружжя - залишено без руху, надано позивачеві строк терміном у пять днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків поданої заяви, а саме для:

- визначення у позовній заяві ціну позову, яка повинна дорівнювати дійсній вартості спірного майна (домоволодіння №16, за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, котедж не селище «Марин Виллас», Совіньйон-3, вул. Дмитріївська; та домоволодіння №21 із надвірними спорудами, за адресою: м. Одеса, вул. Зої Космодемянської) на цей час, та надати до суду докази на підтвердження реальної вартості спірного майна;

- надання до суду доказу на підтвердження сплати судового збору за подання до Київського районного суду міста Одеси позовної заяви немайнового характеру, а саме підлягає сплаті судовий збір у розмірі 551 гривня 20 копійок;

- надання до суду доказу на підтвердження сплати судового збору за подання до Київського районного суду міста Одеси позовної заяви майнового характеру, (сума судового збору повинна вираховуватись з визначеної ціни позову, яка повинна дорівнювати ринковій вартості всього спірного майна на цей час та сплачується судовий збір за ставками встановленими Законом України «Про судовий збір» за подання відповідної позовної заяви);

- надання до суду документів, які зазначені в пункті «додаток» у позові;

- надання до суду копії позовної заяви з копіями додатків до неї для вручення відповідачеві.

Також в ухвалі судді Київського районного суду міста Одеси від 12.02.2016 року розяснено позивачеві, що у разі неусунення недоліків поданої заяви у встановлений строк, позовна заява буде вважатись неподаною і повернута.

Вищевказана ухвала судді була направлена на адресу позивача 12.02.2016 року, яка вказана ним у позові, а саме: м. Одеса, вул. Зої Космодемянської, 21, що підтверджується супровідним листом наявним у матеріалах справи.

У звязку з тривалим неповерненням поштового повідомлення про вручення позивачу ухвали про залишення позову без руху, ОСОБА_1 17.03.2016 року було повторно направлено вищевказану ухвалу від 12.02.2016 року.

Надалі, на адресу суду було повернуто поштовий конверт з відміткою повернення за закінченням терміну зберігання, яким направлялось ОСОБА_1 ухвала судді про залишення позовної заяви без руху, саме на адресу зазначену позивачем у позові.

Так, згідно зі статтею 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Враховуючи вищевикладене, позивач ОСОБА_1, який подав позовну заяву, протягом тривалого часу не вжив будь-яких заходів, щоб дізнатись про стан провадження в цій справі, та не вжив будь-яких заходів для виконання належним чином ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Станом на 01.04.2016 року позивачем ухвалу судді Київського районного суду міста Одеси від 12.02.2016 року належним чином не виконана.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали у встановлений строк не виконає вимоги, визначені ст. 119 цього Кодексу, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ч. 2 ст. 121 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільної власності подружжя та поділ спільного майна подружжя повернути позивачеві.

Розяснити ОСОБА_1, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на ухвалу судді протягом пяти днів з дня отримання ухвали.

Суддя Калініченко Л. В.