Справа № 346/5691/15-ц
Провадження № 2/346/253/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області у складі: головуючого судді: Бирич Н.В.

з участю: секретаря: Нефьодової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - на 1/4 частину житлового будинку з господарськими спорудами, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що 31 січня 1970 року помер її батько - ОСОБА_4. Після його смерті залишилась спадщина, яка складається з 1/4 частини житлового будинку з господарськими спорудами по вул. Довбуша, 143, м. Коломия Івано-Франківської області, яка належала йому на підставі свідоцтва про права власності № 1283 виданого 20.08.1951 року. З метою оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 позивач звернулася до Коломийської міської державної нотаріальної кантори із відповідною заявою. Нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, через відсутність правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на 1/4 частку житлового будинку. Просить суд визнати за нею право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими спорудами в м. Коломия, по вул. Довбуша, № 143, Івано-Франківської області

В судове засідання позивач не зявилася, хоча подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує.

Третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та проти задоволення позову не заперечує.

Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року, а також ст. 1 Додаткового протоколу до неї передбачають право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускаючи позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнають право держави на здійснення контролю за використанням власності з урахуванням загальних інтересів або для забезпечення стягнення податків, інших зборів чи штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплюються і у національному законодавстві України. Так, відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно Цивільного кодексу України підставами виникнення права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини, зокрема, також і в порядку спадкування після смерті громадянина.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) переходять всі права та обов'язки до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що 1/4 частка будинковолодіння за адресою вул. Довбуша, 143, м. Коломия Івано-Франківської оласті належала на праві власності ОСОБА_4, що підтверджується випискою з інвентаразиційних матеріалів від 06 жовтня 2015 року (а.с. 3). Однак право власності на дане будинковолодіння не було зареєстроване. 31 січня 1970 року ОСОБА_4 помер, про що в Книзі реєстрації актів про смерть 02 лютого 1970 року зроблено запис № 24, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-НМ № 111983 (а.с. 11). Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на 1/4 частку будинковолодіння, і позивач, як дочка спадкодавця ОСОБА_4 є спадкоємцем за законом, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серія 1-НМ № 153828 від 20 травня 2010 року (а.с. 7).

Згідно із ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно із п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК. Спадкування за законом здійснюється почергово.

За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної

черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якше інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

З положень статті 174 ЦПК вбачається, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно, зокрема на 1/4 частину житлового будинку з господарськими спорудами в м. Коломия, по вул. Довбуша, № 143, Івано-Франківської області є належно обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст.ст. 328, 392, 1216, 1261, 1268 ЦК України та керуючись ст.ст. 197 ч.2, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: м. Коломия, вул. Довбуша, № 143, Івано-Франківської області.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановлених строків його оскарження.

Суддя Бирич Н. В.