Справа № 569/1748/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючого-судді Бучко Т.М.

секретар Соломон О.М.

за участю заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Острозького районного управління юстиції, про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

Заявник звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності ОСОБА_2 до національності «полька», внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3, вказавши національність матері «полька».

В обгрунтування заяви покликається на те, що її бабуся ОСОБА_2 за національністю була полькою, хоча у відновленому свідоцтві про народження її матері ОСОБА_3 у графі «національність» матері зазначено «українка». Документи, які б містили достовірну інформацію про національність її баби, втрачені і відновити їх немає можливості. Баба народилася на території Польської ОСОБА_4 та брала участь у виборах до Польського Сейму. У родині здавна дотримувалися польських традицій та звичаїв та продовжують робити це і на даний час. З метою захисту своїх законних прав, передбачених Законом України «Про національні меншини України», змушена звернутися до суду, оскільки іншого шляху для встановлення факту належності ОСОБА_2 до польської національності та внесення відповідних змін у актовий запис про народження матері заявник не має.

В судовому засіданні заявник заяву підтримала повністю та з аналогічних підстав. Просить заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився. У поданій до суду заяві просить справу розглянути у його відсутності, у вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_5 показала, що з 1975 року проживала в м.Здолбунів у одному будинку з матірю заявника та була її подругою. Зі слів ОСОБА_3 знає, що її матір - ОСОБА_6 - була полькою, мала дві тітки, які проживали у ОСОБА_4. Оскільки її батько також був поляком, неодноразово разом з родиною заявника святкували польські свята та вшановували польські традиції.

Суд, заслухавши пояснення заявника, показання свідка, зясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В судовому засіданні встановлено, що заявник - ОСОБА_7 -народилася 5 березня 1971 року в м.Здолбунів Рівненської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-АВ № 263230. 3 серпня 1991 року заявник зареєструвала шлюб з ОСОБА_8, після чого отримала його прізвище «Церковна», про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ГЮ № 494329.

Батьками заявника згідно із свідоцтвом про народження є ОСОБА_9 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається із свідоцтва про народження серії ЯУ № 541150 ОСОБА_3, її матірёю вказана ОСОБА_3 ( дівоче прізвище ОСОБА_6 ) ОСОБА_11.

Згідно із архівною довідкою № 815/06-29 від 28 жовтня 2015 року ОСОБА_2, яка проживала у м.Здолбунів Здолбунівського повіту Волинського воєводства, значиться у списках виборців до польського Сейму по Здолбунівському повіту за 1938 рік.

Факт належності баби заявника до польського роду також підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_5

У відповідності до вимог ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ст.55 Конституції України права і свободи громадян захищаються судом. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їхні права і свободи порушені або порушуються, створені або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Відповідно до ст.11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України.

Національність - національна ідентичність, належність особи до певної нації ( або іншої етнічної групи ( спільності ), яка визначається як відмінними особливостями етнічної групи ( мова, звичаї і традиції, культура, фізіологічні риси ( належність до певного типу тощо ), яких дотримується особа, так і особистим почуттям належності до етнічної спільності - почуттям національної ідентичності.

З метою гарантування національним меншинам права на вільний розвиток прийнято Закон України «Про національні меншини в Україні». У відповідності до ст.3 вказаного закону до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Стаття 11 Закону України «Про національні меншини в України» надає громадянам України право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно з приписами ст.300 ЦК України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

В постанові Пленуму Верховного Суду України від 7 липня 1995 року «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадського стану» зазначено, що при розгляді таких справ слід враховувати, що в актових записах про народження повинні міститися відомості про національність батьків, а якщо їх не було внесено чи неправильно зазначено, то такий актовий запис має бути доповнено відповідно до рішення суду. Питання щодо національності батьків суд вирішує на підставі письмових та інших доказів.

Встановлення факту польської національності є необхідне заявнику для підтвердження польського походження її роду, можливості скористатися пільгами та гарантіями, які надаються ОСОБА_4 громадянам України польського походження та нащадкам.

Оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що баба заявника ОСОБА_2 є полькою, ОСОБА_1 має право на відновлення свого походження та на внесення змін до актового запису про народження її матері ОСОБА_3 із зазначенням національності «полька», як це передбачено Законом України «Про національні меншини в Україні».

За таких обставин суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 60, 212-215, 256 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Острозького районного управління юстиції, про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 за національністю полька.

Внести зміни до актового запису № 10213 від 5 жовтня 1949 року про народження ОСОБА_3, вчиненого Острозьким відділом ЗАГС, вказавши національність матері «полька».

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя :