Провадження №22-ц/784/157/16
Провадження 22ц-/784/157/15 Головуючий по 1 інстанції Гуденко О.А.
Категорія 39 Доповідач апеляційного суду Колосовський С.Ю.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

16 березня 2016р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Ямкової О.О.,

з участю: секретаря судового засідання Горенко Ю.В., представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_6

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2015р.

за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Перша Миколаївська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним,

встановила:

У вересні 2014 р. ОСОБА_6 пред'явила позов до ОСОБА_4 про визнання недійсним заповіту, який було складено 08 квітня 2014р. її двоюрідним дідом - ОСОБА_7 з підстав, передбачених ст. 225 ЦК - нездатність заповідача розуміти значення своїх дій.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2015р. у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на незаконність рішення суду, порушив питання про його скасування з ухваленням нового про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08 квітня 2014 р. ОСОБА_7 заповів ОСОБА_4 належну йому квартиру АДРЕСА_1. Даний правочин було посвідчено нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори.

За даними архіву та реєстратури Миколаївської обласної психіатричної лікарні №1 ОСОБА_7 на обліку не перебував. З 1970р. по 1985р. оглядався лікарями-психіатрами, які виставляли йому діагноз: неврастенія гіпертонічна форма. Сноходження.

В 2011-2014 роках ОСОБА_7 страждав гіпертонічною хворобою 2 ступеня, дисциркуляторною енцефалопатією з синдромом вертебробазилярної недостатності з підкорковим синдромом змішаного типу, церебрастетичним синдромом з емоційно-вольовою лабільностю.

ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_7 помер. Причиною смерті останнього згідно лікарського свідоцтва про смерть стали: набряк та набухання головного мозку; субархноїдальний крововилив; перелом кісток черепу; черепно-мозкова травма.

Із заявами про прийняття спадщини до нотаріального органу звернулись ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Відповідно до висновку посмертної судово-психіатричної експертизи №385 від 07 серпня 2015р. ОСОБА_7 в період складання заповіту хронічним психічним захворюванням, слабоумством, тимчасовим хворобливим розладом психіки не страждав, а виявляв ознаки розладу особистості і глибина його психічних відхилень була така, що в період часу підписання заповіту був здатний розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Враховуючи те, що позивач не надала доказів вчинення заповідачем оспореного правочину у стані коли він не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними, суд обґрунтовано не знайшов підстав, передбачених ст.255 ЦК для задоволення позову.

Посилання в апеляційній скарзі на медичну картку ОСОБА_7, яка стосується його обстеження 02 і 04 квітня 2014р. не спростовують висновків суду, тому що в цьому медичному документі без номера і назви лікувально-профілактичного закладу, тобто складеного з порушенням п.2,3 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації 025/о „Медична картка амбулаторного хворого №_" (затверджено наказом Міністерства охорони здоров'я України від 14 лютого 2012р. №110, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012р. за №669/20982), лікарем-терапевтом багато слів, термінів зроблено нерозбірливим почерком, назва психіатричного діагнозу не відповідає переліку хвороб Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем (МКХ-10) клас 5 - розлади психіки та поведінки. Призначена консультація у лікаря-психіатра не виконана.

У зв'язку з чим відповідно до висновку додаткової судово-психіатричної експертизи від 25 лютого 2016р. неможливо встановити в якому психічному стані знаходився ОСОБА_7 02 і 04 квітня 2014р.

ОСОБА_8 була присутня при розгляді справи по суті в суді першої інстанції, а тому її допит в якості свідка було відхилено (ст.ст.59,165,180 ЦПК).

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ч.1 ст. 308 ЦПК підлягає відхиленню.

Понесені відповідачем витрати на правову допомогу у суді апеляційної інстанції підлягають стягненню з позивача на підставі ст.88 ЦПК, ст.1 Закону „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" в розмірі 1100 грн., враховуючи проміжок часу у двох судових засіданнях, час на вивчення апеляційної скарги і підготовку заперечень.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_6 відхилити, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2015р. залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 1100 грн. витрат на правову допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: