Справа № 461/1586/16-ц
Провадження № 6/461/56/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.03.2016 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді Котельви К.О.,

при секретарі Білоус М.І.,

з участю заявника старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області Романа Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові подання старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області Романа Н.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,-

в с т а н о в и в :

старший державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області Роман Н.О. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, мотивуючи тим, що у ОСОБА_1 наявне невиконане зобовязання, покладене на неї вимогами виконавчого листа № 450/3487/14-ц виданого 13.05.2015 року Пустомитівським районним судом Львівської області та ухиленням від зобовязань, покладених на неї рішенням.

У судовому засіданні старший державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області Роман Н.О. подання підтримав з мотивів викладених у ньому. Просив подання задовольнити.

Перевіривши матеріали подання, суд вважає, що у його задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

Згідно положень ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобовязання до виконання зобовязань або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Обмеження свободи пересування визначені статтею 12 цього Закону, а саме: у прикордонній смузі; на територіях військових обєктів; у зонах, які згідно із законом належать до зон з обмеженим доступом; на приватних земельних ділянках; на територіях, щодо яких введено воєнний, або надзвичайний стан; на окремих територіях і в населених пунктах, де у разі небезпеки поширення інфекційних захворювань і отруєнь людей введені особливі умови і режим проживання населення та господарської діяльності.

Свобода пересування обмежується щодо: осіб, до яких відповідно до процесуального законодавства застосовано запобіжні заходи, повязані з обмеженням або позбавленням волі; осіб, які за вироком суду відбувають покарання у вигляді позбавлення або обмеження волі; осіб, які згідно із законодавством перебувають під адміністративним наглядом; осіб, які згідно із законодавством про інфекційні захворювання та психіатричну допомогу підлягають примусовій госпіталізації та лікуванню; шукачів притулку та осіб які звернулися за наданням їм статусу біженця до прийняття відповідного рішення компетентним органом (про надання цим особам притулку чи статусу біженця); іноземців та осіб без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України; осіб, яких призвано на дійсну строкову службу до Збройних Сил України та інших, утворених відповідно до законів України, військових формувань; іноземців, які перебувають у складі військових іноземних підрозділів і які мають статус військового. Свобода пересування може бути обмежена і в інших випадках, передбачених законом.

Преамбулою Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» встановлено, що він регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері. Статтею 6 цього закону зазначено, що тимчасовим обмеженням у праві виїзду громадян України за кордон є саме відмова у видачі паспорта, а не заборона свободи пересування.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Право особи на вільне пересування є основоположною Конституційною гарантією людини. Обмеження конституційних прав людини чи їх звуження є виключною мірою, та може бути застосоване лише після вичерпання всіх інших заходів примусового стягнення суми боргу.

Однак в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують свідоме ухилення боржника від виконання зобовязання за рішенням суду.

Суд зазначає, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов'язань, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. При цьому особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Згідно з узагальненнями Верховного суду України від 01 лютого 2013 року «Про судову практику щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні подання старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області Романа Н.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки суду не надано доказів ухилення чи намагання ухилення боржником від своїх зобовязань, доказів наявності в боржника закордонного паспорту та намагання перетинання державного кордону.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.33 Конституції України, суд,-

у х в а л и в :

у задоволенні подання старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області Романа Н.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 - відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Львівської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: К.О. Котельва