Справа № 728/1949/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року Бахмацький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді - Лободи Н.В.

за участі секретаря - Кирути Л.І.

позивача - ОСОБА_1

представників позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника відповідача - Бахмацької міської ради - Тищенка Є.В.

відповідача - ОСОБА_6

представника відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7

третьої особи - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бахмачі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бахмацької міської ради Чернігівської області, ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання недійсними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи тим, що вона є власником будинку в АДРЕСА_1, який успадкувала після смерті матері разом з земельними ділянками: площею 0.10 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та площею 0.0462 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства; сім»я позивача тривалий час користувалися суцільною земельною ділянкою від будинку АДРЕСА_1 і дана земля була приватизована матір»ю позивача ще за життя останньої; після прийняття спадщини і виготовленні державних актів на право власності на успадковані земельні ділянки на ім»я позивача, зокрема державного акту на земельну ділянку площею 0.0462 га, було допущено помилку в зазначенні розміру земельної ділянки, який вказаний як 0.0462 га, що є значно менше, ніж в дійсності перебуває у користуванні позивача, при цьому межі земельної ділянки в акті вказано правильно; щоб виправити дане становище позивач звернулася до Бахмацької міської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0.05 га по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства, проте рішенням міської ради від 24.02.2016 року їй було відмовлено в цьому; як з»ясувалося згодом, 04.12.2015 року Бахмацька міська рада вже прийняла рішення про надання дозволу ОСОБА_10 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0.10 га по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, тобто розпорядилась землею, яка була фактично в користуванні позивача, яка не давала на це згоди і не погоджувала жодних меж. Вищевказані рішення Бахмацької міської ради позивач просить визнати недійсними і скасувати, оскільки вони суперечать актам цивільного законодавства і порушують її права та інтереси.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представники підтримали заявлені вимоги, просили їх задовольнити з підстав, вказаних у позові, окрім того, позивач додатково пояснила, що її батьки тривалий час користувалися земельною ділянкою площею приблизно 0.42 га, проте при розбудові м.Бахмача у них було вилучено частину землі; за життя мати приватизувала 0.24 га і заповіла їй; після смерті матері вона успадкувала вищевказану землю і отримала відповідні державні акти; при цьому позивач уточнила, що фактично після смерті матері вона успадкувала не дві земельні ділянки, як вказано у позові, а три, на які виготовила державні акти на своє ім»я; проте, як виявилось згодом при проведення матір»ю приватизації та вимірюванні площі ділянки, в документах неправильно вказано її розмір: менший, ніж насправді перебувало в користуванні її матері і на даний час перебуває в користуванні сім»ї позивача, при цьому межі земельної ділянки вказані вірно і на даний час ніким непорушені; який насправді розмір ділянки, яка перебувала і перебуває у її фактичному користуванні - позивач сказати не може, оскільки ніхто вимірів ніколи не проводив; вона звернулася до міської ради з заявою при надання їй дозволу на розробку технічної документації на неприватизовану частину земельної ділянки, розмір якої визначила у 0.05 га, проте отримала відмову; її брат ОСОБА_8 також мав намір набути у власність частину неприватизованої землі, якою користувалась родина, проте визначив її розмір у 0.10 га, і в задоволенні його заяви також було відмовлено; вважає, що рішення Бахмацької міської ради, які вона просить визнати недійсними та скасувати, прийняті незаконно, оскільки земельна ділянка, на яку надано дозвіл ОСОБА_6 на розробку технічної документації, тривалий час перебувала у користуванні родини позивача, а тому повинна належати їй, або комусь із членів її сім»ї. Окрім того, позивач повідомила, що на успадкованій нею після смерті матері земельній ділянці, загальною площею 0.24 га і власником якої згідно з державними актами вона є, розташований будинок, що належить її доньці ОСОБА_9, якій позивач має намір відчужити і земельні ділянки. На початку судового розгляду позивач запевнила, що видані на своє ім»я державні акти на право власності на земельні ділянки, зокрема державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0.0462 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, вважає правильними і не ставить під сумнів його законність, а в ході судового розгляду вказала, що у даному актів невірно вказана площа належної їй земельної ділянки, проте визнавати недійним та скасовувати вказаний правовстановлюючий документ не вбачає необхідності.

Представник відповідача - Бахмацької міської ради - Тищенко Є.В. в судовому засіданні вимоги ОСОБА_1 не визнав в повному обсязі і суду пояснив, що рішеннями міської ради, які просить скасувати позивач, її права жодним чином не порушені; вона успадкувала після смерті своєї матері земельну ділянку площею 0.24 га і отримала відповідні державні акти; при їх виготовленні за участі позивача повинна була розроблятись технічна документація, погоджуватись межі, визначатись площа; вважає, що доводи позивача про те, що її мати, а потім і вона фактично використовували земельну ділянку більшої площі, ніж вказано в актах - нічим не підтверджені; земельна ділянка, на розробку технічної документації, на яку надано дозвіл ОСОБА_6, на час звернення відповідача із заявою була вільною, не перебувала у власності чи користуванні, тому підстав для відмови ОСОБА_6 у міської ради не було, а позивачу було відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, оскільки такий дозвіл вже був наданий ОСОБА_6

Відповідач ОСОБА_6 в судовому засіданні вимоги ОСОБА_1 не визнала в повному обсязі, вважає їх такими, що не підлягають задоволенню і пояснила, що земельна ділянка, із заявою на виготовлення проекту землеустрою, на яку вона звернулася до міської ради, знаходиться неподалік місця проживання її батьків, ділянка була вільною і підходила їй та її родині, тому було прийнято рішення про набуття вказаної землі у власність; на даний час розробляється технічна документація на ділянку, процес знаходиться на стадії погодження меж, в тому числі і з межею позивача; вважає, що підстав для скасування рішень міської ради немає.

Представник відповідача - ОСОБА_7 в судовому засіданні також не визнав вимоги ОСОБА_1, вважає, що вона пропустила строк звернення до суду, оскільки про порушення своїх прав знала ще з 2009 року, коли переоформляла на своє ім»я успадковану земельну ділянку; до того ж на земельній ділянці, площею 0.24 га розташований будинок, який належить іншій особі на праві власності і ОСОБА_1 не може бути позивачем у даній справі, отже підстав для задоволення її позову не вбачає.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_9 в судове засідання не з»явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_8, вважає, що рішення міської ради, які просить скасувати позивач прийняті з порушенням закону; запевнив, що рішення у даній справі стосується його прав, оскільки він також мав намір набути у власність земельну ділянку, дозвіл на розробку технічної документації на яку надано ОСОБА_6, тільки площею не 0.05 га, як позивач, а площею 0.10 га, проте також отримав відмову, тому виходячи з результатів розгляду справи буде вживати необхідних заходів для відновлення своїх порушених прав та інтересів; запевнив, що наразі самостійних вимог на предмет спору не має, проте вони будуть мати місце у випадку, якщо суд відмовить у задоволенні даного позову його сестрі ОСОБА_1

Допитаний в якості свідка ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що межі земельної ділянки, якою користується позивач є від дороги і до дороги; розмір ділянки ніхто ніколи не визначав, оскільки орієнтувались виключно по існуючих межах.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона є сусідкою позивача і їй добре відомо, що земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_1 постійно обробляла позивач та її родина; розмір даної ділянки вона вказати не може; іноді ділянка була не доглянута, але не часто; також за вищевказаною адресою розташований будинок, який належить доньці позивача.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що земельною ділянкою, в АДРЕСА_1, родина позивача користується з довоєнних років: ще до того часу, як почали прорізувати нові ділянки; в деяких випадках нову вулицю проводили по городах, тому жителі приватизовували ту частину землі, яка була до дороги і просто користувалися тією частиною городу, яка була за дорогою; розмір ділянки, якою користувалась і користується позивач, свідок вказати не може; вважає, що оскільки землею користується ОСОБА_1, то вона повинна бути її власником.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що вона є свахою позивача і їй добре відомо, що ОСОБА_6 хоче набути у власність ту землю, яка перебувала у користуванні ОСОБА_1 та її родини досить тривалий термін.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що земельною ділянкою, з приводу якої виник спір все життя користувалася родина позивача, а ОСОБА_6 самовільно захопила її; на якій підставі землею користувалася позивач та чи мала вона технічну документації на ділянку, свідку невідомо.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до слідуючого висновку.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом неодноразово пропонувалося сторонам подати докази як на підтвердження позовних вимог, так і на підтвердження заперечень, оскільки згідно з ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяв всебічному і повному з»ясуванню обставин справи, роз»яснював сторонам наслідки вчинення та невчинення процесуальних дій, проте інших доказів, ніж ті, які були досліджені в судовому засіданні, позивач та відповідачі суду не надали.

Із наданих суду сторонами доказів встановлено наступне.

Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину № НОМЕР_1, виданого 17.12.2007 року Бахмацькою державною нотаріальною конторою, ОСОБА_1 на підставі заповіту від 05.02.1993 року є спадкоємцем після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_15 і успадкувала земельну ділянку розміром 0.24 га, надану для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташовану на території Бахмацької міської ради, яка належала померлій згідно з державним актом серії НОМЕР_2, виданим Бахмацькою районною державною адміністрацією 06.08.1996 року (а.с.6).

Згідно з розпорядженням Бахмацького міського голови № 110 від 07.12.2015 року «Про затвердження перейменування назв вулиць та провулків у м.Бахмачі», АДРЕСА_1 а.с.(88).

Згідно з державним актом серії НОМЕР_4, виданим 22.10.2009 року Бахмацькою міською радою, ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № НОМЕР_1 від 17.12.2007 року є власником земельної ділянки, площею 0.1000 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер - НОМЕР_3, що розташована в АДРЕСА_1 (а.с.7).

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 25.02.2016 року, земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_3 розташована в м.Бахмачі Чернігівської області, по вул. Рокитки, 25, згідно з державним актом серії НОМЕР_4 від 22.10.2009 року належить ОСОБА_1, має загальну площу 0.0999 га, в тому числі - 0.0524 га - прибудинкова територія та 0.0476 - рілля (а.с.8-10).

Згідно з державним актом серії НОМЕР_5, виданим 22.10.2009 року Бахмацькою міською радою та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № НОМЕР_1 від 17.12.2007 року є власником земельної ділянки, площею 0.0462 га (рілля), з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер - НОМЕР_6, що розташована в АДРЕСА_1 (а.с.11-14).

Відповідно до державного акта серії НОМЕР_7, виданого 22.10.2009 року Бахмацькою міською радою, ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № НОМЕР_1 від 17.12.2007 року, є власником земельної ділянки, площею 0.0887 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер - НОМЕР_8, що розташована в АДРЕСА_1 (а.с.45).

Таким чином, позивач після смерті своєї матері успадкувала земельну ділянку площею 0.24 га з цільовим призначенням - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка при розробці технічної документації із землеустрою в ході виготовлення державних актів на ім»я ОСОБА_1 була розділена на вищевказані три земельні ділянки, загальна площа яких складає 0.02349 га.

З огляду на вищевказане суд вважає безпідставними доводи позивача щодо того, що при виготовленні державного акта серії НОМЕР_5 від 22.10.2009 на земельну ділянку з кадастровим номером - НОМЕР_6 було допущено помилку в зазначенні площі земельної ділянки - 0.0462 га, яка є меншою, ніж та, яку фактично використовує родина ОСОБА_1, оскільки вказаний державний акт виготовлявся на ділянку, яка була набута позивачем у спадщину після смерті ОСОБА_16 із дотриманням площі і меж, які були вказані в державному акті, виданого на ім»я ОСОБА_16

Разом з тим, судом встановлено, що відповідно до договору дарування житлового будинку від 04.02.2008 року ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_9 жилий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1, який розміщений на земельній ділянці площею 0.24 га, наданій у приватну власність для обслуговування житлового будинку та господарських споруд і належить ОСОБА_1 на підставі рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 23.08.2007 року (а.с.56, 72).

Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22914432 від 03.06.2009 року, який міститься в оглянутому в судовому засіданні технічному паспорті на житловий будинок по АДРЕСА_1 та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, одноосібним власником вказаного об»єкта нерухомості є ОСОБА_9 (а.с.69,70)

Таким чином, вказані встановлені судом обставини не узгоджуються з доводами позивача про те, що вона є власником вищезазначеного житлового будинку згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 17.12.2007 року.

Окрім того, відповідно до положень ч 1.ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі:

а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;

б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;

в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування;

г) прийняття спадщини;

ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Положеннями ч.1, 2 ст.120 ЗК України (в редакції, яка діяла на момент укладення між позивачем та ОСОБА_9 договору дарування будинку) визначено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Проте, як було встановлено в судовому засіданні після укладення між позивачем та ОСОБА_9 в 2008 році договору дарування будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1, розміщеного на земельній ділянці площею 0.24 га, наданій у приватну власність для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, позивач, в порушення вищевказаних норм чинного законодавства, на даний час продовжує вважати себе одноосібним власником земельної ділянки, на якій розміщений належний ОСОБА_9 житловий будинок, пояснюючи це тим, що має намір подарувати ОСОБА_9 землю в майбутньому окремо від будинку.

Згідно з рішенням Бахмацької міської ради 2 сесії 7 скликання від 04.12.2015 року, ОСОБА_6 був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення та надання у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0.10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд відповідно до поданої нею заяви від 16.11.2015 року та пакету документів (а.с.15, 135, 138).

Згідно з рішенням Бахмацької міської ради 6 сесії 7 скликання від 24.02.2016 року було відмовлено ОСОБА_8 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення та надання у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0.10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 та ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення та надання у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0.05 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Білоножка (а.с.10).

Вищевказані рішення міської ради позивач просить визнати недійсними та скасувати.

Суд не вбачає підстав для застосування строків позовної давності, на які звертав увагу представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7, оскільки позивач оскаржує рішення міської ради прийняті в 2016 році, тому термін звернення до суду ОСОБА_1 з даним позовом не пропущено.

Згідно з ч.1 ст.40 ЗК України, громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Частина 1 ст.116 ЗК України визначає, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з ч. 6 ст.118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності зокрема для ведення особистого селянського господарства, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

Відповідно до положень ч.ч. 7, 8, 9 ст.118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

В судовому засіданні позивачем не доведено, що прийняті Бахмацькою міською радою рішення від 04.12.2015 року про надання дозволу ОСОБА_6 на розробку проекту землеустрою щодо відведення та надання у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0.10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 та від 24.02.2016 року про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення та надання у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0.05 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 суперечать актам цивільного законодавства і порушують будь-чиї права та інтереси, оскільки вказані рішення були прийняті згідно із встановленою законодавством процедурою, норми виділеної ОСОБА_10 земельної ділянки не перевищують норм, визначених положеннями ст.121 ЗК України; до того ж внаслідок прийняття міською радою вказаних рішень розмір та межі земельних ділянок позивача не змінилися, зокрема не зменшилися, оскільки ОСОБА_10 було надано земельну ділянку за рахунок земель міської ради, а у наданні позивачу у власність земельної ділянки розміром 0.05 га було відмовлено у зв»язку з відсутністю на момент її звернення вільних земель бажаної нею площі у бажаному нею місці.

Окрім того, відповідно до довідки Бахмацької міської ради від 18.04.2015 року, було присвоєно конкретну юридичну та поштову адресу земельній ділянці, орієнтовною площею 0.10 га, яка відводиться для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_6 - АДРЕСА_1 що свідчить про те, що дана земельна ділянка на момент звернення ОСОБА_6 до Бахмацької міської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, перебувала у комунальній власності Бахмацької міської ради, а не була частиною домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 (а.с.139).

Суд не вважає такими, що є підставою для задоволення позову доводи ОСОБА_1 щодо того, що у її фактичному користуванні перебувало і перебуває більше землі, ніж вказано в державних актах на право власності на земельні ділянки серії НОМЕР_4, НОМЕР_7 та НОМЕР_5, оскільки вказуючи на те, що в одному із актів неправильно вказана площа земельної ділянки, позивач не ставить вимогу про визнання недійними та скасування вказаного правовстановлюючого документу, оскільки не вбачає в цьому необхідності.

Окрім того, доводи позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні з огляду на те, що надана позивачем копія генерального плану на будинок, розташований в АДРЕСА_2, датована 07.07.1946 р. не узгоджується з генеральним планом, датованим 22.07.1955 року, який міститься в технічному паспорті на вказаний будинок і який був оглянутий в судовому засіданні. З останнього документа вбачається що декілька разів проводилось вилучення частини земельної ділянки за вищевказаною адресою і останні зміни внесені в генеральний план станом на 15.11.1986 року без зазначення загальної площі ділянки, яка залишена в межах присадибної ділянки (а.с.57, 71), до того ж ні позивач, ні свідки не вказали розмір земельної ділянки, яка перебувала у фактичному користуванні ОСОБА_1 та членів її сім»ї.

Суд пропонував позивачеві надати для огляду в судовому засіданні проект землеустрою на земельні ділянки, які вона успадкувала після смерті матері і, сприяючи їй у реалізації цього права, витребовував вказаний документ у відділі Держгеокадастру у Бахмацькому районі, проте позивач своїм правом на подання суду даного доказу не скористалась, а згідно з повідомленням відділу Держгеокадастру у Бахмацькому районі, проект землеустрою на земельні ділянки, які належать ОСОБА_1 у відділі відсутній (а.с.73).

Суд не бере до уваги письмових пояснень позивача від 28.11.2016 року щодо предмета позову, оскільки вони фактично вказують на зміну ОСОБА_1 підстав позову, що відповідно до ч.2 ст.35 ЦПК України можливо лише до початку розгляду справи по суті.

З огляду на вищевказане, суд не знаходить підстав для задоволення позову ОСОБА_1

Разом з тим, суд позбавлений можливості вирішити питання про повернення ОСОБА_1 судового збору, який згідно з п.1 ч.1 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» повертається за клопотанням позивача у разі зменшення розміру позовних вимог, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні, позивач не зверталась до суду з відповідним клопотанням, не уповноважувала на це свого представника і не підтримала відповідне клопотання, надіслане її представником на адресу суду 27.10.2016 року (а.с.92,93).

На підставі вищевикладеного та ст.ст. 40, 81, 116, 118, 120 Земельного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Бахмацької міської ради Чернігівської області, ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання недійсними та скасування рішень - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області через Бахмацький районний суд Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Бахмацького районного суду Н.В.Лобода

Повний текст рішення виготовлений 29.11.2016 року.