Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: О.С. Малько, Н.В. Бондаренко, С.В. Демянчук,

секретар судового засідання: С.С. Шептицька,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 14 грудня 2015 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дубровицького районного суду від 14 грудня 2015 року позовні вимоги ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором №443/2011 від 13 вересня 2011 року в сумі 105819,67 гривень.

Вирішено питання розподілу судових витрат: стягнуто з позивача судовий збір в розмірі 1058,20 гривень в дохід держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на незаконність та необгрунтованість рішення через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що сплачував кредитні кошти та нараховані проценти по кредитному договору, але у зв'язку із введенням тимчасової адміністрації та закриттям відділення банку у м. Дубровиця, на який він сплачував кошти, рахунок був заблокований, що і спричинило виникнення заборгованості за тілом та відсотками, а тому відсутня його вина у виникненні заборгованості.

Позивачем не наведено належного розрахунку заборгованості в частині неустойки за несвоєчасне погашення кредиту, що не було враховано судом першої інстанції, а також не визначено, за який період вона нарахована.

Згідно положень ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Із покликанням на положення Цивільного кодексу України, які регулюють позовну давність, зазначає, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Із аналізу розрахунку заборгованості припускає, що Банк нарахував пеню у сумі 53 845 гривень 59 коп. за період з 14 вересня 2013 року по 14 липня 2015 року, проте позивач звернувся до суду з позовом в липні 2015 року.

У справі відсутні докази про визнання відповідачем додаткових вимог кредитора, зокрема,щодо стягнення пені, тому при вирішенні даної позовної заяви суд мав застосувати спеціальну позовну давність в один рік згідно ст.258 ЦК України, яка щодо стягнення неустойки обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням позивача до суду.

Просить скасувати рішення Дубровицького районного суду від 14 грудня 2015 року та ухвалити нове, яким у позові відмовити повністю.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" із покликанням на положення ст.611, 549, 550 ЦК України зазначає, що пеня - це санкція, яка нараховується від першого дня прострочення виконання зобов'язання й до того дня, доки зобов'язання не буде виконане.

Вказує, що до позовної заяви Банку було додано детальний розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що відповідачем здійснювалися погашення кредитної заборгованості та останній платіж був здійснений 20 серпня 2013 року, що відображено у графі - 10 розрахунку.

Відділення №9 ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк", через касу якого відповідачем проводилися розрахунки по кредитному договору, на підставі наказу №108 від 19.12.2014 року припинило свою роботу та було змушене звільнити приміщення, в якому знаходилося, а останній платіж ОСОБА_1 був здійснений 20 серпня 2013 року, що вказує на досить великий проміжок часу між цими подіями.

Позичальник не був позбавлений можливості здійснювати необхідні платежі через інші банківські установи, а будь-яких письмових доказів того, що ОСОБА_1 звертався до Банку із заявою про надання йому інформації щодо неприймання платежів та його подальших дій, - відповідачем не надано, а тому покликання на неможливість сплачувати кредитні кошти через закриття відділення Банку є безпідставними.

Просить постановити ухвалу, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що на підставі заяви-анкети на надання споживчого кредиту по програмі "Авто в кредит" 13 вересня 2011 року між ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено кредитний договір №443/2011, згідно умов якого: сума кредиту - 55 750 гривень 00 коп. з терміном повернення - 13 вересня 2017 року.

Кредит надавався позичальнику для здійснення розрахунків за договором купівлі-продажу із ТзОВ "Український автомобільний холдинг" за придбаний автотранспортний засіб марки Hyundai, модель: ACCENT, рік випуску: 2011, який було і передано в заставу з метою забезпечення виконання умов кредитного договору.

Факт отримання кредитних коштів підтверджується меморіальним ордером №570303 від 13 вересня 2011 року.

25 червня 2015 року позичальнику була надіслана вимога про повернення коштів, в якій ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" вимагав повністю достроково погасити всю заборгованість перед Банком в розмірі 105 819 гривень 67 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції правильно встановив порушення відповідачем зобов'язань перед Банком, оскільки відповідно до положень ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору (ст.526 ЦК України).

При визначенні розміру заборгованості, яка підлягала стягненню, судом не враховано тієї обставини, що заявлена позивачем сума заборгованості складається з 37 925 гривень заборгованості за кредитом, 14 049,08 гривень - відсотків за користування кредитом та 53 845, 59 гривень неустойки за несвоєчасне погашення кредиту.

Встановлено, що останній платіж був здійснений 20 серпня 2013 року згідно наданого Банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, а до суду Банк звернувся в липні 2015 року, а тому покликання в апеляційній скарзі на відсутність вини у виникненні заборгованості у зв'язку із введенням тимчасової адміністрації та закриттям відділення банку у м. Дубровиця і нарахуванням неустойки за період з 14 вересня 2013 року по 14 липня 2015 року заслуговує на увагу.

Відповідно до положень ч.2 ст.616 ЦК України суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Із врахуванням положень ч.2 ст.616 ЦК України колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір пені до 10 000 грн. 00 коп.

Доводи ОСОБА_1 щодо застосування річного строку позовної давності до позовних вимог щодо стягнення неустойки не заслуговують на увагу, оскільки матеріали справи не містять заяви ОСОБА_1 про застосування встановленої ст.258 ЦК України спеціальної позовної давності в один рік, а тому у суду першої інстанції не було підстав для застосування положень ст.267 ЦК України.

На підставі наведеного, ст.616 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313,314,316, 317, 319, 323-325 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково задовольнити.

Рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 14 грудня 2015 року змінити, зменшивши розмір неустойки до 10 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" заборгованість по кредиту в сумі 61 974 грн. 08 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 619 гривень 74 коп. судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку сторонами та особами, які беруть участь у справі, протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: О.С. Малько Н.В.Бондаренко С.В. Демянчук