АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/751/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : Євтушенко П. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоБондаренка С. І.
суддівХрапка В. Д. , Новікова О. М.
при секретаріЛитвин-Восколович Ж. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 2 лютого 2016 року у справі за позовом Черкаської міської ради до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и л а :

В грудні 2015 року Черкаська міська рада звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що розпорядженням колишнього міського голови м. Черкаси ОСОБА_6 від 18 травня 2007 року №95-р(к) ОСОБА_7 було звільнено з посади начальника управління освіти виконавчого комітету Черкаської міської ради, за п.1 ст.41 КЗпП України.

Не погоджуючись з звільненням ОСОБА_7 звернувся до суду.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 8 жовтня 2014 року залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 грудня 2015 року позовні вимоги задоволено частково:

- визнано незаконним та скасовано розпорядження міського голови від 18 травня 2007 року №95-р(к) «Про звільнення ОСОБА_7;

- поновлено ОСОБА_7 на посаді начальника управління освіти виконавчого комітету Черкаської міської ради з 18 травня 2007 року;

- стягнуто з виконавчого комітету Черкаської міської ради на користь ОСОБА_7 середній заробіток за період з 30.12.2010 року по 08.10.2014 року в сумі 83624.59 гривень.

На підставі розпорядження міського голови м. Черкаси ОСОБА_6 від 10 жовтня 2014 року №331-р(к), департаментом освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради , в період з 29.10.2014 року по 28.10.2015 року на користь ОСОБА_7 було сплачено 83624.59 гривень, чим завдано міському бюджету м. Черкаси збитки.

На підставі викладених обставин позивач просив стягнути з ОСОБА_6 на користь Черкаської міської ради кошти, виплачені з бюджету міста Черкаси ОСОБА_7 за час вимушеного прогулу в сумі 83624.59 гривень.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 2 лютого 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Черкаської міської ради кошти, виплачені з бюджету міста Черкаси ОСОБА_7 за час вимушеного прогулу в сумі 79083 гривни 59 копійок.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив змінити рішення суду першої інстанції, відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що внаслідок незаконного звільнення працівника відповідачем, міському бюджету була завдана шкода у розмірі оплаченого часу вимушеного прогулу.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_7 працював у виконавчому комітеті Черкаської міської ради на посаді начальника управління освіти з 10 липня 2002 року. Розпорядженням міського голови ОСОБА_6 №95-р(к) від 18 травня 2007 року ОСОБА_7 звільнений з роботи за п.1 ст.41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов'язків керівником установи.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 8 жовтня 2014 року (а.с.7-9), залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 грудня 2015 року, визнано незаконним та скасовано розпорядження №95-р(к) від 18 травня 2007 року виконавчого комітету Черкаської міської ради про звільнення ОСОБА_7 по ст..41 п.1 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_7 на посаді начальника управління освіти виконкому Черкаської міської ради.

Стягнуто з виконавчого комітету Черкаської міської ради на користь ОСОБА_7 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 30 грудня 2010 року по 8 жовтня 2014 року у розмірі 83624 гривни 59 копійок.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць в сумі 4541 гривна допущено до негайного виконання.

На виконання вище вказаного рішення суду, розпорядженням міського голови ОСОБА_6 від 10 жовтня 2014 року №331-р (к) поновлено ОСОБА_7 на посаді начальника управління освіти виконавчого комітету Черкаської міської ради з 19 травня 2007 року.(а.с.18)

Департаментом освіти та гуманітарної політики виплачено ОСОБА_7 середній заробіток за час вимушеного прогулу, а саме 29 жовтня 2014 року 3556.28 гривень та 28 жовтня 2015 року 79083.59 гривень, що підтверджується платіжним дорученням та меморіальним ордером за виключенням обов'язкових платежів.(а.с.16,17)

Частиною 1 статті 237 КЗпП України встановлено, що суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Пунктом 8 частини 1 статті 134 КЗпП України, встановлено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: службова особа винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу.

Згідно частини 1 статті 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Конституцією України ( 254к/96-ВР ), законами України "Про місцеве самоврядування в Україні" ( 280/97-ВР ), "Про статус депутатів місцевих рад" ( 93-15 ), "Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів" ( 2487-17 ), цим та іншими законами України.

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» встановлено, що прийняття на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється: на посади керівника секретаріату (керуючого справами) районної, обласної ради, керуючого справами виконавчого апарату обласних і районних рад, керівників відділів, управлінь та інших працівників органів місцевого самоврядування шляхом призначення відповідно сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою

процедурою, передбаченою законодавством України.

Система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду;сільську, селищну, міську раду;сільського, селищного, міського голову;виконавчі органи сільської, селищної, міської ради;районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси; територіальних громад сіл, селищ, міст;органи самоорганізації населення (ч.1 ст.5 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» в редакції чинній на час виникнення правовідносин).

Пунктом 10 частини 3 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» в редакції чинній на час виникнення правовідносин, встановлено, що до повноважень міського голови відноситься призначення на посади та звільнення з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів, про що міський голова видає розпорядження (п.20 ч.3 ст.42 вказаного закону), а ч.4 ст.42 даного закону, встановлена персональна відповідальність міського голови за здійснення наданих йому законом повноважень.

В судовому засіданні встановлено, що розпорядження №95-р(к) від 18 травня 2007 року про звільнення ОСОБА_7 видавалось не виконавчим комітетом Черкаської міської ради, який за законом і не має права на таке рішення, а міським головою, що підтверджується самим текстом розпорядження і саме це розпорядження перевірялось судом під час розгляду справи за позовом ОСОБА_7, за наслідком якого була ухвалена постанова від 8 жовтня 2014 року.

Крім того, даний факт підтверджується також і розпорядженням міського голови ОСОБА_6 від 10 жовтня 2014 року №331-р(к) (а.с.18), виданого на виконання постанови Соснівського районного суду міста Черкаси від 8 жовтня 2014 року і в цьому випадку міський голова діяв як особа наділена правом прийняття та звільнення з роботи.

Вказаними обставинами спростовуються доводи апелянта про те, що незаконне рішення про звільнення ОСОБА_7 приймалось не міським головою ОСОБА_6, а виконавчим комітетом Черкаської міської ради.

Є необґрунтованим також доводи апеляційної скарги, про те, що кошти виплачені Департаментом освіти та гуманітарної політики, а не позивачем, а тому і права на стягнення шкоди Черкаська міська рада не має, оскільки Департамент освіти та гуманітарної політики є правонаступником управління освіти виконавчого комітету Черкаської міської ради, що вбачається з розпорядження міського голови від 10 жовтня 2014 року №331 - р(к) (а.с.18) і вказаним розпорядженням покладено саме на департамент фінансове обслуговування ОСОБА_7 в тому числі виплати, визначені постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 8 жовтня 2014 року.

Окрім цього міський голова є розпорядником бюджетних коштів та використовує їх лише за призначенням визначеним радою (п.13 ч.3 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в України»).

Департамент освіти та гуманітарної політики створений рішенням Черкаської міської ради від 25 грудня 2008 року №4-759 , а тому у розумінні частини 1 статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», є виконавчим органом.

Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Місцеві бюджети є самостійними, вони не включаються до Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та інших місцевих бюджетів. (ч.ч.3,5,6 ст.16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»), а п.23 частини 1 статті 26 вказаного закону встановлено, що до виключної компетенції міських рад віднесено такі повноваження як затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього; затвердження звіту про виконання відповідного бюджету.

Тому виплата зазначених сум здійснена з міського бюджету м.Черкаси, відповідно Черкаська міська рада, як орган до повноважень якого відноситься затвердження місцевого бюджету і є тим органом який має право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди.

Зазначені обставини також підтверджуються положенням «Про департамент освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради» , відповідно до п.6 якого фінансування видатків департаменту здійснюється з міського бюджету згідно з кошторисом.

За таких обставин, колегія суддів, не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст..ст.303,307,308,313,314,315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 2 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :