Справа № 456/2605/14 Головуючий у 1 інстанції: Гулкевич О.В.
Провадження № 22-ц/783/566/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1; Т.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів: Тропак О.В., Федоришина А.В.

з участю секретаря Іванової О.О.,

з участю ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, Приватного акціонерного товариства (ПрАТ) «Страхова компанія «Статус», про відшкодування майнової шкоди,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 вересня 2015 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ПрАТ «Страхова Компанія «Статус», про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП. Стягнуто з ПрАТ «Страхова Компанія «Статус» на користь ОСОБА_3 19 884, 92 грн. завданої майнової шкоди та 1282, 01 грн. судових витрат. Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 5 057,15 грн. завданої майнової шкоди у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу, франшизу в розмірі 510 грн. та 361, 59 грн. судових витрат.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6, посилаючись на те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно зясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. У апеляційній скарзі просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що ОСОБА_7 було проведено ремонт автомобіля ЗАЗ VIDA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, за що сплачено 11 530грн., що стверджується рахунком - фактурою №000614 від 5 січня 2014 року. Тому розмір завданої шкоди підтверджено вказаним рахунком-фактурою. Страховиком було прийняте рішення про виплату такого відшкодування. Зазначає, що у звязку із цим відсутні правові підстави для стягнення відшкодування у сумі, визначеній у висновку експерта. ОСОБА_3 рішення ПрАТ «Страхової Компанії «Статус» про виплату страхового відшкодування не оскаржував, не мав заперечень щодо розміру страхового відшкодування. Вказує, що підстави для стягнення відшкодування із ОСОБА_8 відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України).

Згідно зі ст.ст.3,4 ЦПК України, ст.ст. 12,15,16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у визначений законом спосіб захисту цивільного права, який вона обирає вільно та власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Встановлено, що 16 грудня 2013 року на перехресті вулиць Мазепи та Незалежності у місті Стрию Львівської області з вини ОСОБА_5 сталася ДТП, внаслідок якої було пошкоджено належний ОСОБА_3 автомобіль ЗАЗ VIDA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Відповідач визнає, що ДТП сталася з його вини.

Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована згідно полісу АС/0239760 в ПрАТ «Страхова Компанія «Статус». Франшиза становить 510 грн.

16 грудня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до страхової компанії з повідомленням від потерпілої особи про настання дорожньо-транспортної пригоди.

18 грудня 2013 року працівниками страхової компанії (відділом врегулювання збитків) в присутності позивача складено дефектну відомість - акт огляду транспортного засобу, за яким встановлено факт деформації передніх та задніх лівих дверей, заднього лівого порогу, а також виявлено деформацію задньої лівої арки колеса, що підлягало ремонту.

Страхове відшкодування вказаною страховою компанією позивачеві не виплачено. Він здійснив ремонт автомобіля за власні кошти. Згідно рахунку-фактури №000614 вартість ремонту автомобіля, станом на 5 січня 2014 розстановила 11 530 грн.

6 січня 2014 року позивач звернувся з заявою до ПрАТ «Страхова Компанія «Статус» про виплату страхового відшкодування.

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 23/15Е від 22 квітня 2015 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля ЗАЗ VIDA внаслідок його пошкодження в ДТП, що мала місце 16 грудня 2013 року, складає 25 452,07 грн. В цю суму входить втрата товарної вартості автомобіля у звязку з його пошкодженням в сумі 5 057,15 грн. Відповідачі не відшкодували позивачеві завдану шкоду. Відповідно до цього висновку для ремонту належного позивачеві автомобіля необхідні: заміна і фарбування передніх лівих і задніх дверей та лівого порогу; ремонт пошкодження середнього стояка лівої боковини з фарбуванням та панелі задньої лівої боковини (крила); заміна і фарбування петель задніх дверей.

Судом встановлено, що згідно відомостей на офіційному сайті Національної комісії, яка здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, відкликано ліцензію Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Статус» на провадження страхової діяльності у формі обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Розпорядження про це набрало чинності 16 грудня 2013 року. Анулювання (відкликання) ліцензії не звільняє Товариство від обовязку виконувати свої зобовязання за укладеними договорами зі споживачами фінансових послуг щодо виду фінансових послуг, на право провадження якого вона видана.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ПрАТ «Страхова Компанія «Статус» не перебуває у процесі припинення, а, отже, продовжує здійснювати підприємницьку діяльність.

Відповідно до ч.2, ч.5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі-Закон) визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Обовязок страховика у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором, передбачений п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України. Пунктом 36.2 ст. 36 Закону передбачено, що виплата страхового відшкодування здійснюється не пізніше 90 днів з дня отримання заяви.

Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Статтею 28 вказаного Закону визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, повязана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлюваним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст. 29 Закону).

Відповідно до п.35.1 ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву.

З урахуванням змісту ст. 979 ЦК України, належить зробити висновок, що ДТП, яка сталася 16 грудня 2013 року, є страховим випадком, у звязку з чим страховик зобовязаний виплатити страхове відшкодування.

На підставі аналізу наявних у справі доказів суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про стягнення із страхової компанії в користь позивача майнової шкоди, розмір якої визначено у встановленому законом порядку.

У цій частині рішення не оскаржується і не переглядається.

У відповідності до ст. 988 (абз.3 п.3 ч.1) цього Кодексу страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За змістом п. 1 ч.2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з п. 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі-Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі -КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Відтак, величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Згідно з п. 1.6. Методики величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ. Пунктом 8.6. Методики передбачено 2 випадки, коли у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості та який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті. Показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу. Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в ОСОБА_8 як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду. Втрата товарної вартості визначається як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, зєднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості. Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків.

У п. 32.7 ст. 32 Закону встановлено, що шкоду, повязану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Ураховуючи те, що згідно з п. 8.6 ОСОБА_8 величина втрати товарної вартості транспортного засобу враховує втрату товарного вигляду транспортного засобу, можна вважати, що п. 32.7 ст. 32 Закону також виключає виплату страховиком потерпілій особі і відповідного відшкодування шкоди у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу.

Вказану відповідальність має нести особа, з вини якої завдано шкоду, оскільки згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 8.6.1 ОСОБА_8 величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складників та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (п. 1.6 ОСОБА_8). Тобто величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюється як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ. У п. 8.6.2. Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема, згідно з підпунктом «є» цього пункту величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується у разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо). Отже, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, що впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд та експлуатаційні якості автомобіля. Якщо у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

Системний аналіз указаних положень законодавства, а також абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статті 1194 ЦК України, пункту 32.7 статті 32 Закону, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 ОСОБА_8 дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку. Методикою передбачено можливість і порядок обчислення показника втрати товарної вартості КТЗ як складової загального розміру майнової шкоди, що завдана власнику транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП. Оскільки від сплати відповідного відшкодування законодавством звільнено страховика, то його згідно зі статтями 1166, 1187, 1194 ЦК України може бути стягнуто з особи, яка завдала шкоду. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 4 червня 2014 року (справа № 6-49цс14), яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обовязковою і має враховуватися іншими судами. Підстави відступати від правової позиції, висловленої Верховним Судом України, відсутні.

З урахуванням наведеного з особи, яка винна у настанні ДТП, підлягає стягненню і розмір франшизи.

Колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене судом на підставі наявних у справі доказів, оцінених судом належним чином кожного окремо на їх достовірність, допустимість та достатність, взаємний звязок у сукупності; встановлених судом обставини.

При встановленні зазначених обставин судом першої інстанції не було порушено норм матеріального і процесуального права, рішення суду відповідає вимогам закону та обставинам справи. Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних по справі доказів.

Розподіл судових витрат проведено відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

З такими висновками суду належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Підстави для скасування рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області відсутні, а тому апеляційну скаргу належить відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий (підпис)

Судді (підписи)

З оригіналом згідно:

Судове рішення набрало законної сили

Суддя Т.І. Приколота

Дата оформлення

Помічник судді Когут В.М.