Справа № 572/4010/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2016 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді - ВЕДЯНІНОЇ Т.О.

при секретарі - МАРТИНЮК І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сарни справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача 27 264 гривень 63 копійок боргу за кредитним договором без номеру від 7 жовтня 2010 року та 1218 гривень понесених судових витрат.

В судове засідання представником позивача ОСОБА_3 подано письмову заяву, відповідно до якої заявлені вимоги підтримано у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, пояснив, що жодних кредитних договорів із ПАТ КБ «ПриватБанк» не укладав.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

У поданій позовній заяві позивач посилався на ті обставини, що ОСОБА_2 за умовами договору без номеру від 7 жовтня 2010 року отримав у ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у сумі 25 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 32,40%.

Відповідно до норм чинного цивільного законодавства договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.626, ч.1 ст.628 ЦК України).

Із змісту договору у формі анкети-заяви без номера від 7 жовтня 2010 року, наданого позивачем на підтвердження вказаних у позові обставин, вбачається, що ОСОБА_2 дійсно 7 жовтня 2010 року було підписано заяву на оформлення ощадкнижки (депозит).

У даному документі відсутня інформація про оформлення відповідачем на своє імя кредитної картки «Універсальна 55 днів» за договором у формі анкети заяви від 7 жовтня 2010 року, на що посилається у позовних вимогах позивач.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В порушення вимог вказаної норми ПАТ КБ «Приватбанк» доказів оформлення відповідачем договору на відкриття кредитної картки «Універсальна 55 днів» із встановленим на ній кредитним лімітом у сумі 25 000 грн. суду надано не було.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредиту ОСОБА_2, здійсненому у відповідності до Умов та правил надання банківських послуг, вбачається, що станом на 31 липня 2015 року за ОСОБА_2 рахується заборгованість за договором без номеру від 7 жовтня 2010 року у сумі 27 264 грн. 63 коп.

Однак, враховуючи відсутність документального підтвердження оформлення позивачем на своє імя відповідної кредитної картки та з огляду на надану ОСОБА_2 копію вироку Сарненського районного суду Рівненської області від 25 березня 2016 року, яким встановлено факт вчинення відносно відповідача кримінального правопорушення, а саме : проведення працівником ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_4 з використанням доступів до рахунків клієнта ОСОБА_2 незаконної операції по перерахуванню коштів з банківського рахунку, відкритого на імя ОСОБА_2, на інший банківський рахунок суд вважає проведення банком відповідних нарахувань в рахунок заборгованості ОСОБА_2 у сумі 27 264 грн. 63 коп. безпідставною.

Таким чином, зясувавши усі обставини, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 безпідставними, а тому у стягненні з відповідача заборгованості за кредитним договором слід відмовити.

Крім цього, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача понесених судових витрат.

Платіжне доручення № PROM6BUOEQ від 26 жовтня 2015 року, наявне в матеріалах справи, доводить оплату позивачем 1218 гривень судового збору.

Однак, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати лише стороні, на користь якої ухвалено рішення.

Оскільки суд дійшов висновку про безпідставність заявлених позивачем вимог у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат також слід відмовити.

На підставі наведеного, ст.ст.11, 627, 628, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» про стягнення з ОСОБА_2 27 264 гривень 63 копійок боргу за кредитним договором без номеру від 7 жовтня 2010 року та 1218 гривень понесених судових витрат - відмовити повністю, за безпідставністю заявлених вимог.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя підпис

Копія вірно

Суддя Сарненського районного суду

Рівненської області ОСОБА_5