АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 648/4297/15-ц Головуючий в І інстанції Сімчук С.Б.
Номер провадження 22-ц/791/828/16 Доповідач: Цуканова І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«14» березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3
секретарОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 20 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом про визнання недійсним кредитного договору №001-21501-171101, укладеного між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі Банк), за яким він, позивач, отримав на поточні потреби по кредитній відновлювальній виключній лінії 1000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 29,90% річних за фактичний період користування кредитними коштами, розмір комісії встановлено 2,99% річних. При цьому посилався, що уклав договір під впливом обману з боку Банку, який укрив від нього реальний розмір штрафу за невиконання зобовязань за договором, а також перед укладенням договору не надав як споживачу умови кредитування.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 20.01.2016р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просив рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просив надіслати копію рішення апеляційного суду.

В судове засідання апеляційного суду сторони не зявилися.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що 17.11.2007 року між Банком та ОСОБА_5 був укладений договір №001-21501-171107 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, за умовами якого згідно п.1.3 вказаного договору Банк надав ОСОБА_5 кредит як держателю картки шляхом відкриття відновлювальної виключної кредитної лінії з встановленим на ній лімітом в сумі 1000 грн. З умовами договору та Тарифів, визначених в Умовах надання картки «Visa Classic» позивач ознайомлений, про що свідчить його підпис.

Згідно виписки по рахунку клієнта №/06004, ОСОБА_5 проводив розрахунки за укладеним договором в період з 19.11.2007р. по 04.06.2015р.

Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами 1-3,5,6 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ч.1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним.

Як зазначено в Законі України №1023-ХІІ від 12.05.1991р. «Про захист прав споживача», в редакції на час укладення кредитного договору, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобовязаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема орієнтовну, сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, повязаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема, таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо) (ч.2 ст.11); нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльності), що вводить споживача в оману; підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору; правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики є недійсними (ч.ч. 1, 6 ст. 19).

Оскільки встановлено, що перед укладенням оспорюваного кредитного договору позивач ознайомився з Умовами надання кредитної картки «Visa Classic» тарифний пакет «Класичний», Тарифами на обслуговування платіжних карток, що підтверджено його підписами, то суд дійшов висновку про безпідставність і необґрунтованість позовних вимог.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи, підтверджені дослідженими доказами, ґрунтуються на вимогах закону.

Рішення ухвалене судом з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги щодо подання позову в межах строку позовної давності до уваги не приймаються, оскільки суд відмовив в задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог, а не у звязку із пропуском строку позовної давності.

Посилання ОСОБА_5 на необхідність попередження споживача про валютні ризики, в т.ч. при укладенні кредитного договору в національній валюті спростовуються постановою Національного банку України №168 від 10.05.2007р. «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Безпідставними є також доводи позивача про зазначення Банком в договорі плати за користування кредитними коштами 7% щомісяця від суми використаних коштів, а в Умовах - значно вищих 29,90%, що, за його думкою, підтверджує обман з боку Банку.

При цьому колегія суддів виходить з того, що за Умовами кредитного договору (тарифами), обовязковий щомісячний мінімальний платіж(ОМП) складає 7% від суми використаних коштів на день розрахунку, а 29,90% річних є процентом за користування кредитними коштами, тобто щомісячна сума складає 2,49%, яка включається в ОМП, що виключає подвійне стягнення процентів.

Колегія суддів не приймає також до уваги твердження ОСОБА_5 про позбавлення його судом можливості надати докази у вигляді допиту свідків, оскільки таке клопотання в позовній заяві ним не заявлялося, а справу розглянуто без участі позивача за його заявою.

Керуючись ст.ст.303, 308, 315, п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 20 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В.Цуканова

Судді: І.В.Вейтас

ОСОБА_3