Справа № 483/1535/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

24 лютого 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором мотивуючи свої вимоги тим, що 14.12.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 45/ФК-07-01, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 3000,00 гривень з розрахунку 24,00 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 14.12.2007 року до повного погашення кредиту. В частині надання кредит них коштів ТОВ» Укрпромбанк» свої зобов'язання виконав в повному обсязі.

Зазначають, що 02 липня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ТОВ «Укрпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ТОВ «Укрпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Посилаються на те, що таким чином, керуючись Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, АТ «Дельта Банк» набуло статус Нового кредитора згідно ст.ст. 512, 513, 514, 516, 517 ЦК України та відповідно всіх процесуальних прав та обов'язків Нового Кредитора.

Звертають увагу суду на те, що відповідно до розділу 2 п. 2.6. Кредитного Договору проценти за користування Кредитом нараховуються щомісячно на фактичну заборгованість по Кредиту за період з першого по останній день кожного календарного місяця.

Відповідно до п. 2.7. нараховані проценти сплачуються Позичальником у валюті Кредиту по 20 число (включно) кожного наступного місяця за місяцем нарахування процентів та одночасно з остаточним поверненням Кредиту, шляхом внесення готівкових коштів у касу Банку або шляхом безготівкового повернення з поточного рахунку Позичальника, відкритого у Банку.

Зазначають, що згідно до п. 5.1. сторони несуть відповідальність за невиконання та/або неналежне виконання умов Договору в порядку передбаченому чинним законодавством України.

Посилаються на те, що Положеннями п. 5.2 Кредитного договору передбачено, що у випадку порушення строків повернення Кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування ним, комісій та інших платежів, передбачених цим Договором. Банк має право вимагати, а Позичальник зобов'язаний сплатити Банку неустойку в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення за кожний день прострочення від суми простроченої заборгованості.

Обґрунтовують вимоги тим , що відповідач умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Однак зобов'язання не виконуються, у зв'язку з чим, станом на 14.07.2015 року має заборгованість у сумі: 11 572,25 гривень, з яких: тіло кредиту - 3000 грн.; відсотки - 5286,72 грн.; пеня - 3089,20 грн.;3% річних заборгованості по тілу - 52,70 грн.; 3% річних заборгованості по відсоткам - 143,63 грн.. У зв'язку з відмовою відповідача погасити заборгованість в добровільному порядку вимушені звертатись до суду з вказаним позовом.

Представник позивача, відповідач в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, до суду представником позивача надано заяву згідно якої просить вимоги задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує та справу розглянути за його відсутності, причини неявки відповідача суду невідомі.

Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності зазначених осіб та ухвалити рішення при заочному розгляді справи, відповідно до вимог ст.ст. 158, 169, 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.12.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №45/ФК-07-01, згідно умов якого банк зобов'язується надати Позичальнику кредитні кошти у розмірі 3000,00 гривень. Строк кредитування 24 місяці. Дата повернення кредиту -11 грудня 2009 року. Процентна ставка за користування Кредитом - 24,00 % річних. Позичальник зобов'язаний сплачувати платежі за цим Договором у розмірі, порядку та строки встановлені цим Договором та графіком платежів щодо погашення суми Кредиту, проценти за користування ним, комісій Банку, сукупних послуг, які надаються Позичальнику у зв'язку із укладенням Договору, а також інших фінансових зобов'язань Позичальника, які виникають із укладанням цього Договору (а.с. 6-12).

02.07.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ТОВ «Укрпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ТОВ «Укрпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с. 17-22).

Як вбачається з наданого суду Витягу з Акту звірки між ТОВ « Укрпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк», відповідно до Договору про передачу активів ТОВ «Укрпромбанк» від 02.07.2010 року з метою підтвердження факту переведення прав вимоги ТОВ «Укрпромбанк» та фактичної заборгованості позичальників за кредитними договорами на користь ПАТ «Дельта Банк» вбачається, що боржником також є ОСОБА_1 із загальним розміром грошового зобов'язання за кредитним Договором у розмірі 4 665,03 грн. (а.с. 24).

Статті 512, 513, 514 ЦК України визначають, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про доведеність тієї обставини, що по Кредитному Договору № 45/ФК-07-01 від 14.12.2007 року, укладеному між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_1, дійсно відбулася заміна кредитора з ТОВ «Укрпромбанк» на ТОВ «Дельта Банк», у зв'язку з чим останній є належним позивачем по справі.

Судом встановлено, що відносини, які виникли між сторонами регулюються ст.ст. 536, 1054-1056-1 ЦК України.

Так стаття 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Як уже зазначалося вище, згідно укладеного 14.12.2007 року між ТОВ «Укпромбанк» та ОСОБА_1 Кредитного Договору №45/ФК-07-01, Банк надає Позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 3 000 гривень, на строк по 11.12.2009 року та на умовах, передбачених у цьому Договорі, а Позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені цим Договором.

Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі 24,0 % річних за весь строк фактичного користування Кредитом (а.с. 6-12).

Крім того, сторони погодили, що кредит повертається Позичальником частинами в строки та розмірі визначених у «Графіку платежів за договором» до Договору, який є його невід'ємною частиною (а.с. 11-12).

Стаття 626 ЦК України, визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст. 651, 653 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

У разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Судом встановлено, а відповідачем в порушення вимог ст.ст. 10, 57, 58, 59, 60 ЦПК України не спростовано належними та допустимими доказами, що останнім кредитні кошти було отримано в повному обсязі, визначеному умовами Кредитного Договору № 45/ФК-07-01 від 14.12.2007 року.

Стаття 1050 ЦК України визначає, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту статей 526, 525 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, а відповідачем не спростовано, що останнім грошові кошти (кредит) були отримані в повному обсязі, однак свої зобов'язання за Договором, які стосуються повернення кредиту та процентів за його користування, не виконуються, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про доведеність факту порушення права позивача, як Кредитора та наявності у відповідача заборгованості за кредитним Договором.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.13), позивачем до суду надано Розрахунок заборгованості за Договором кредиту № 45/ФК-07-01 від 14.12.2007 року, яка згідно їх розрахунків станом на 14.07.2015 року становить 11572,25 гривень, з яких: тіло кредиту - 3000 грн.; відсотки - 5286,72 грн.; пеня - 3089,20 грн.;3% річних заборгованості по тілу - 52,70 грн.; 3% річних заборгованості по відсоткам - 143,63 грн., який суд бере до уваги як належний та допустимий доказ в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, який підтверджує виникнення заборгованості та її розмір.

Стаття 11 ЦПК України визначає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому позов підлягають задоволенню.

Крім того, оскільки суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову позивача, який на день звернення з позовом до суду був звільнений від сплати судового збору, в силу ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн.60 коп.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 16, 202, 509, 512-519, 525, 526, 530, 536, 610, 611, 612, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 79, 88, 208, 209, 213-215, 217- 218, 223, 224, 226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», , заборгованість за кредитним Договором № 45/ФК-07-01 від 14.12.2007 в розмірі 11 572, 25 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 на корить держави, судовий збір в розмірі 243, 60 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

.

Суддя В. С. Декаленко