Справа № 372/2251/15-ц Головуючий у І інстанції Кравченко М. В.
Провадження № 22-ц/780/388/16 Доповідач у 2 інстанції Суханова Є. М.
Категорія 47 09.03.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

09 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Суханової Є. М.,

суддів: Данілова О.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря Говорун В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 листопада 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів, стягнення заборгованості по аліментам, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення пені по аліментах, в якій зазначає, що відповідач не сплачує аліменти за рішенням суду, тому виникла заборгованість, на яку нараховано пеню за період прострочення в розмірі 343244 грн. 57 коп., вказану суми позивач просила стягнути на її користь з відповідача.

Під час розгляду справи позовні вимоги були уточнені, загалом позивач просила стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.03.2010 року по 09.08.2012 року у загальному розмірі 218208 грн., а також суму основної заборгованості зі сплати аліментів станом на 09.08.2012 року в розмірі 13360 грн. 45 коп. на підставі довідки від 09.08.2012 року.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримала повністю, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від сплати аліментів, внаслідок чого виникла заборгованість.

Відповідач та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечили в повному обсязі, посилаючись на утримання аліментів бухгалтеріями по місцю роботи, відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості, про яку він дізнався лише два місяці тому.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 10 листопада 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, стягнення заборгованості по аліментам відмовлено повністю.

Не погоджуючись із висновками, наведеними у рішенні суду першої інстанції апелянт звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити по справі нове, яким задовольнити позов про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.

Колегія суддів вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги вважає, що вона частково обґрунтована та підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції було встановлено дійсні обставини по справі, натомість зроблені протилежні висновки та не застосовано законодавство, яке регламентує правовідносини, що виникли між сторонами.

Судом першої інстанції було встановлено, що сторони мають спільну неповнолітню дитину, яка проживає із позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджується свідоцтвом про народження, судовим рішенням, довідкою.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області № 2-452/2011 від 21 березня 2011 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, що підтверджується рішенням суду, постановами державного виконавця.

Виконавчий лист щодо примусового виконання вказаного рішення станом на цей час перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області, що підтверджується постановами, листами і довідками державного виконавця.

Крім того, виконавчий лист перебував на виконанні у відділі державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження, листами, розрахунком, скаргами, заявою, ухвалою суду.

Згідно довідки-розрахунку Відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції у Харківській області від 09.08.2012 року, заборгованість ОСОБА_3 із сплати аліментів на користь ОСОБА_2 за період із 01.02.2010 року по 09.08.2011 року становить 13360,45 грн. (а.с. 09-10)

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СK України та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 22 постанови від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Згідно із ч. 1 ст. 20 СK України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 72, ч. 2 ст. 129, ч. 3 ст. 138, ч. 3 ст. 139 цього Kодексу, а тому на правовідносини, які регулюються ст. 196 СK України, не поширюється дія норм ЦK про позовну давність.

При вирішені справи суд враховує правові позиції Верховного Суду України, який на засіданні Судової палати у цивільних справах 11 вересня 2013 року розглянув справу № 6-81 цс 13, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за аліментами та пені від суми несплачених аліментів зробив правовий висновок про те, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Оскільки, довідка-розрахунок державного виконавця відділу державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області від 10.04.2015 року скасована ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.09.2015 року, тому суд першої інстанції мав дати належну оцінку розрахунку Відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції у Харківській області від 09.08.2012 року.

04.11.2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області складено довідку-розрахунок, відповідно до якого заборгованість по аліментам становить 8165 грн. 79 коп., яка була скасована ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29.12.2015 року.

Суд першої інстанції необґрунтовано вважає цей письмовий доказ, а саме: довідку-розрахунок заборгованості ОСОБА_3 із сплати аліментів на користь ОСОБА_2 станом на 09.08.2012 року в розмірі 13360 грн. 45 коп., недопустимим і таким, що не може покладатись в основу судового рішення, оскільки даним документом чітко визначена заборгованість станом на 09.08.2009 р. (а.с. 10)

Згідно складеного позивачем розрахунку неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період з 01.03.2010 року по 09.08.2012 року у загальному розмірі 218208 грн., з чим колегія суддів погодитись не може.

Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць) (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-94цс15 від 01 липня 2015 року).

Таким чином, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період з 01.03.2010 року по 09.08.2012 року складатиме 4031,17 грн.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про недоведеність обставини, яка є обов'язковою умовою настання правових наслідків, передбачених ст. 196 СК України - наявності вини відповідача у виникненні заборгованості по аліментам, оскільки в матеріалах справи міститься довідка наявності у відповідача перед апелянтом заборгованості по сплаті аліментів та довідки ТОВ «ЕКО» від 04.09.2014 року про відсутність відрахувань на утримання аліментів на користь апелянта. (а.с. 81)

Таким чином, судом першої інстанції був зроблений хибний висновок про безпідставність позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментам за минулий час.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Виходячи із вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також; достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

На підставі наведеного, колегія суддів прийшла до висновку, що оскільки рішення суду є необґрунтованим, а викладені в ньому висновки не відповідають фактичним обставинам справи, то воно повинно бути скасоване, та ухвалене нове, яким позов задовольнити частково.

Згідно з вимогами ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 293, 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 листопада 2015 року скасувати та ухвалити по справі нове.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, стягнення заборгованості по аліментам задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3, що проживає за адресою: 08720, АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2, що проживає за адресою: 08720, АДРЕСА_1, заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 13360 (тринадцять тисяч триста шістдесят) грн. 45 коп. за період з 01 лютого 2010 року до 09 липня 2012 року.

Стягнути із ОСОБА_3, що проживає за адресою: 08720, АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2, що проживає за адресою: 08720, АДРЕСА_1, неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 4031 (чотири тисячі тридцять одна) грн. 17 коп. за період з 01 лютого 2010 року до 09 липня 2012 року.

Стягнути із ОСОБА_3, що проживає за адресою: 08720, АДРЕСА_1, судові витрати на користь держави у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: