Справа № 444/2837/15-ц
Провадження № 2/444/112/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

05 лютого 2016 року Жовківський районний суд Львівської області у складі :

головуючого судді Мікула В. Є.,

при секретарі Петришин М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договорами позики,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів за договорами позики. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 25 листопада 2012 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір позики, згідно якого позивач передав, а ОСОБА_3 отримав від нього позику у вигляді грошових коштів в сумі 8 400 грн. (вісім тисяч чотириста гривень), що в цей день було еквівалентно 1050 доларів США. На підтвердження укладення договору позики позичальник видав позивачу відповідну розписку, підписаної ним 25.11.2012 року. Аналогічно на таких самих умовах між позивачем та ОСОБА_3 були укладені договори позики від 11 квітня 2013 року, згідно якого позивач передав відповідачу позику в сумі 9 450 грн. (дев'ять тисяч чотириста п'ятдесят гривень), від 20 лютого 2014 року, згідно якого відповідач отримав від нього позику в сумі 27 850 грн. (двадцять сім тисяч вісімсот п'ятдесят гривень), та від 07 травня 2015 року, згідно якого ОСОБА_3 отримав від позивача в позику кошти в сумі 13 200 грн. (тринадцять тисяч двісті гривень), що в цей день було еквівалентно 600 доларів США. Сторони домовились про те, що відсотки за цими договорами позики не будуть нараховуватися. Відтак по сьогоднішній день позичальник ОСОБА_3 не повернув позивачу позику на загальну суму 76 075 грн. (сімдесят шість тисяч сімдесят п'ять гривень) у строки, визначені у вищевказаних письмових вимогах. Просить позов задоволити.

Позивач в судове засідання не з»явився, однак представник позивача ОСОБА_4 подала до суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутності, позов підтримує, просить задоволити.

Відповідно до довідки наданої Жовківським районним відділом ГУ ДМСУ у Львівській області, відповідач ОСОБА_2, зареєстрований за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідачу неодноразово надсилались судові повістки за вище вказаною адресою, однак, такі повертались до суду без вручення. Відповідно до довідки ф-20 Укрпошти, причиною повернення вказано, за зазначеною адресою не проживає.

Відповідно ст. 74 ч. 5 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що в розуміння ст. 74 ч. 5 ЦПК України, відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

А тому суд постановив провести по справі заочний розгляд та ухвалити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 належить задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Як вбачається з матеріалів справи, копій розписок,та копії заяви на перевід грошових котів позивач в повному обсязі виконав свої зобов'язання перед відповідачем та передав йому грошові кошти.

З копії розписок даної відповідачем ОСОБА_2 від 25.11.2012 р., 11.04.2013 р., 20.02.2014 р., та копії заяви на перевід грошових котів від 07.05.2015 р., вбачається, що такий отримав, від відповідача 1050 дол. США, 9450 грн., 27 850 грн. та 600 дол. США відповідно.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

З матеріалів справи вбачається, що 19 червня 2015 року позивач звернувся до відповідача із нотаріально посвідченою письмовою заявою про повернення коштів на загальну суму 32 025 грн. (тридцять дві тисячі двадцять п'ять гривень) протягом тридцяти календарних днів з моменту вручення цієї заяви за договорами позики від 25.11.2012 року та від 11.04.2013 року.

Із бланку рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що дану заяву було вручено ОСОБА_3 особисто 30 червня 2015 року.

Крім цього, 21 липня 2015 року мати позивача, ОСОБА_5, діючи в інтересах позивача, на підставі довіреності, надіслала рекомендованим листом на адресу проживання ОСОБА_3 нотаріально посвідчену письмову заяву про повернення коштів на загальну суму 41 050 грн. (сорок одна тисяча п'ятдесят гривень) протягом тридцяти календарних днів з моменту вручення цієї заяви за договорами позики від 20.02.2014 року та від 07.05.2015 року.

Однак зазначений лист повернувся до відправника за закінченням терміну зберігання, що підтверджується відповідною довідкою об'єкта поштового зв'язку.

Відтак по сьогоднішній день позичальник ОСОБА_3 не повернув позивачу позику на загальну суму 76 075 грн. (сімдесят шість тисяч сімдесят п'ять гривень) у строки, визначені у вищевказаних письмових вимогах.

За таких обставин суд прийшов до переконання що позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними і підлягають до задоволення.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст. 10,11,57,60,88,208,209,212-215,226-229 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований та проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований та проживає ІНФОРМАЦІЯ_4, НОМЕР_2, ІПН НОМЕР_3, - кошти в сумі 22 575 грн. (двадцять дві тисячі п'ятсот сімдесят п'ять гривень) за договором позики від 25.11.2012 року, - кошти в сумі 9 450 грн. (дев'ять тисяч чотириста п'ятдесят гривень) за договором позики від 11.04.2013 року, - кошти в сумі 27 850 грн. (двадцять сім тисяч вісімсот п'ятдесят гривень) за договором позики від 20.02.2014 року, - кошти в сумі 13 200 (тринадцять тисяч двісті гривень) за договором позики від 07.05.2015 року, а всього кошти на загальну суму 76 075 грн. (сімдесят шість тисяч сімдесят п'ять гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

Одночасно розяснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою. Заяву про перегляд заочного рішення має бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Мікула В. Є.