АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1695/16 Головуючий 1-ї ін-ї. - Дьоміна О.П.
Справа № 636/664/15-ц Доповідач - Сащенко І.С.
Категорія - відшкодування шкоди
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - Бездітко В.М., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_4, Державної казначейської служби України, Шевченківського районного суду Харківської області на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 11 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Шевченківського районного суду Харківської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування вимог посилався на те, що постановою Шевченківського районного суду Харківської області від 09.04.2009 року йому було відмовлено в задоволенні позову до дільничного інспектора РВ ГУ МВС України в Харківській області Юсіфова А.Н. про скасування протоколу та постанови від 02.02.2009 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП України. Суд направив йому копію постанови на двох аркушах, проте при ознайомленні із матеріалами справи він виявив фальсифікацію. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05.07.2012 року постанова Шевченківського районного суду Харківської області від 09.04.2009 року була скасована, а справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції. Постановою Шевченківського районного суду Харківської області від 30.08.2012 року його позов задоволено частково. Скасовано постанову від 02.02.2009 року про притягнення його до адміністративної відповідальності, складену ДІМ Шевченківського РВ ГУМВС України в Харківській області, справу про адміністративне правопорушення закрито. Закрито провадження у справі в частині скасування протоколу про адміністративне правопорушення серії ХА №924489 від 02.02.2009 року, складеного Шевченківським РВ ГУМВС України в Харківській області відносно ОСОБА_4

З урахуванням уточнень, просив стягнути з Шевченківського районного суду Харківської області на відшкодування компенсації моральної шкоди 350000 грн. протягом трьох місяців з дня набрання рішенням чинності; зобов'язати Державну казначейську службу України відшкодувати позивачу за рахунок коштів державного бюджету моральну шкоду в сумі 350000 грн., завдану незаконними діями Шевченківського районного суду Харківської області протягом трьох місяців з дня набрання рішенням чинності. Винести окрему ухвалу до ВККС України та Генеральної прокуратури України щодо притягнення винних осіб до юридичної відповідальності.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 23.07.2015 року, яке ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 25.08.2015 року було залишено без змін, в задоволенні позову ОСОБА_4 - відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.11.2015 року рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 23.07.2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 25.08.2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

При повторному розгляді справа розглянута за відсутності сторін.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 11.01.2016 року уточнений позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 56085 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. При цьому посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що для задоволення його вимог в повному обсязі є всі підстави.

Представник Державної казначейської служби України - Мельниченко В.С. в апеляційній скарзі просить рішення суду у частині стягнення з Державної казначейської служби України моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог відмовити. Посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом норм матеріального права.

В апеляційній скарзі Шевченківський районний суд Харківської області просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким ОСОБА_4 відмовити у позові у повному обсязі. При цьому посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що для стягнення будь-яких коштів відсутні підстави.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4, стягуючи з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України кошти на відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що в результаті дій Шевченківського районного суду Харківської області для позивача наступили негативні наслідки.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Встановлено, що постановою Шевченківського районного суду Харківської області від 09.04.2009 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до дільничного інспектора Шевченківського РВ ГУ МВС України в Харківській області Юсіфова А.Н. про скасування протоколу та постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП було відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2009 року постанову Шевченківського районного суду Харківської області від 09.04.2009 року в частині відмови у задоволенні позову про скасування протоколу про адміністративне правопорушення - скасовано, провадження в цій частині позовних вимог закрито. В іншій частині постанову суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05.07.2012 року постанову Шевченківського районного суду Харківської області від 09.04.2009 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2009 року скасовано, справу передано до суду першої інстанції на новий розгляд.

Після повторного розгляду справи постановою Шевченківського районного суду Харківської області від 30.08.2012 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Постанову дільничного інспектора Шевченківського РВ ГУ МВС України в Харківській області Юсіфова А.Н. про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності від 02.02.2009 року скасовано, справу про адміністративне правопорушення закрито та закрито провадження у справі в частині скасування протоколу про адміністративне правопорушення серії ХА№924489 від 02.02.2009 року у зв'язку зі спливом строку для накладення адміністративного стягнення.

За ч. ч. 1, 6 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (тут і далі у редакції, чинній на момент завдання шкоди) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові зокрема внаслідок: незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу.

За ст. 2 цього Закону право на відшкодування шкоди у таких випадках виникає у разі закриття справи про адміністративне правопорушення.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу як адміністративного стягнення.

Згідно ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі дії чи розглядав справу, в місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи дізнання, досудового слідства, прокуратури і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо справу закрито судом при розгляді її в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції.

У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку. Оскарження до суду не позбавляє громадянина права звернутись із скаргою до відповідного прокурора.

За ч. ч. 5, 6 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

За правилами ч. 3 ст. 23 ЦК України, п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, з урахуванням характеру, обсягу і глибини страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) і з урахувань інших обставин - стану його здоров'я, істотності вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому судом враховуються вимоги розумності і справедливості.

Позивач на протязі певного періоду часу вживав передбачені законодавством заходи для відновлення своїх прав, починаючи з часу винесення дільничним інспектором міліції постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності і до скасування вказаної постанови судом та закриття провадження у справі. Проте вважати, що весь цей час ОСОБА_4 знаходився під судом, у суду першої інстанції не було жодних підстав.

Обставини про те, що справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 закрито, свідчать про незаконність його притягнення до адміністративної відповідальності та становлять підставу для відшкодування завданої йому у зв'язку з цим моральної шкоди.

З урахуванням вищенаведених вимог закону судова колегія визначає розмір коштів на відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу в сумі 1000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відшкодування шкоди (у тому числі моральної) здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

При цьому відшкодування моральної шкоди із Державного бюджету України проводиться шляхом списання з відповідного казначейського рахунку, тобто списання Державною казначейською службою України із державного бюджету як органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, а не шляхом стягнення коштів із Державної казначейської служби України як юридичної особи публічного права.

За таких обставин ухвалене в справі судове рішення не можна визнати законним та обґрунтованим, відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Що стосується вимог позивача про постановлення окремої ухвали щодо притягнення винних осіб до юридичної відповідальності колегія суддів підстав не вбачає. Той факт, що копія постанови суду від 09.04.2009 року була направлена позивачу на двох аркушах, замість трьох не свідчить про те, що її текст було сфальсифіковано та не є безумовною підставою для постановлення у відношенні суду, судді, чи інших осіб окремої ухвали. Постановлення окремої ухвали відповідно до вимог ч. 1 ст. 320 ЦПК України, є правом апеляційного суду, а не його обов'язком.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.3; 313, 316, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, Державної казначейської служби України, Шевченківського районного суду Харківської області - задовольнити частково.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 11 січня 2016 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 грн.

В іншій частині вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді