Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1494/16 Головуючий у 1-й інстанції: Мінаєв М.М.
Є.У.№ 323/2636/15-ц Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Савченко О.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Кочеткової І.В.,

При секретарі: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист честі та гідності,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 27 січня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із вищевказаним позовом, який в ході розгляду справи неодноразово доповнювали і уточнювали

Зазначали, що в статті «ІНФОРМАЦІЯ_1», надрукованій в газеті «За відродження правди в Оріхівському краї», яка видавалася на замовлення відповідача ОСОБА_4, міститься неправдива інформація. Зокрема, в статті йдеться про те, що до Народної Ради рік тому звернувся оріхів'янин ОСОБА_6 з проханням допомогти розібратися з питанням про незаконне зведення бетонної огорожі на межі його ділянки по АДРЕСА_1 з сусідньою за №13. З 2008 року це питання розглядалося у судах і нарешті громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) зобов'язали прибрати незаконну огорожу. Але огорожа стоїть. У 2014 році комісія міськради у присутності представника Народної Ради ОСОБА_8 зафіксувала наявність цієї огорожі, тобто невиконання судового рішення. У 2015 році ця бетонна споруда залишилася на місці. Посилаючись на те, що судове рішення про знесення бетонної огорожі вже виконано, виконавче провадження закрито, а викладена в статті інформація являється неправдивою, принижує їх честь та гідність, просили суд визнати відомості, викладені у вищевказаній статті такими, що не відповідають дійсності; зобов'язати ОСОБА_4 спростувати неправдиву інформацію, розмістивши на першій сторінці у найближчому номері газети «Трудова слава» оголошення під заголовком «Спростування» тим шрифтом, яким була поширена ця інформація.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 27 січня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано недостовірною поширену в статті «ІНФОРМАЦІЯ_1» інформаційного листа «За відродження правди в Оріхівському краї», віддрукованого в Комунальному підприємстві «Оріхівська друкарня» за замовленням ОСОБА_4 НОМЕР_1 року, інформацію, що міститься у першому реченні другого абзацу зазначеної статті «У 2014 р. комісія міськради у присутності представника Народної Ради ОСОБА_8 зафіксувала наявність цієї огорожі, тобто невиконання судового рішення» в частині словосполучення «... тобто невиконання судового рішення».

Зобов'язано ОСОБА_4 протягом одного місяця з дня набрання цим рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію, що міститься у словосполученні «...тобто невиконання судового рішення» у першому реченні другого абзацу статті «ІНФОРМАЦІЯ_1» інформаційного листа «За відродження правди в Оріхівському краї», віддрукованого в Комунальному підприємстві «Оріхівська друкарня» за замовленням ОСОБА_4 НОМЕР_1 року, шляхом «поміщення» за власний рахунок на першій сторінці чергового випуску друкованого органу Оріхівської міської ради, газети «Трудова слава», оголошення під заголовком «Спростування» наступного змісту: «На підставі Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 27 січня 2016 року у справі № 323/2636/15-ц вважати недостовірною поширену в статті «ІНФОРМАЦІЯ_1» інформаційного листа «За відродження правди в Оріхівському краї», віддрукованого в Комунальному підприємстві «Оріхівська друкарня» за замовленням ОСОБА_4 НОМЕР_1 року, інформацію, що міститься у першому реченні другого абзацу зазначеної статті «У 2014 р. комісія міськради у присутності представника Народної Ради ОСОБА_8 зафіксувала наявність цієї огорожі, тобто невиконання судового рішення» в частині словосполучення «... тобто невиконання судового рішення», шрифтом, яким була поширена ця недостовірна інформація.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню у зв'язку із такими обставинами.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що поширена відповідачем інформація про невиконання позивачами судового рішення у конкретній цивільній справі є фактом, що відбувся, та негативно характеризує їх, і ця інформація є недостовірною в розумінні ст. 277 ЦК України, чим принижено їх честь та гідність, що є підставою для її спростування.

Висновки суду першої інстанції щодо розповсюдження відповідачем недостовірної інформації є правильними та такими, що відповідають вимогам матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.

Судом установлено, що на 2-й сторінці інформаційного листа «За відродження правди в Оріхівському краї», віддрукованого на замовлення ОСОБА_4, в статті «ІНФОРМАЦІЯ_1» було поширено інформацію про те, що «до Народної Ради рік тому звернувся оріхів'янин ОСОБА_6 з проханням допомогти розібратися з питанням про незаконне зведення бетонної огорожі на межі його ділянки по АДРЕСА_1 з сусідньою за №13. З 2008 року це питання розглядалося у судах і нарешті громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) зобов'язали прибрати незаконну огорожу. Але огорожа стоїть. У 2014 році комісія міськради у присутності представника Народної Ради ОСОБА_8 зафіксувала наявність цієї огорожі, тобто невиконання судового рішення»(а.с.4).

На час поширення відповідачем зазначеної інформації рішення суду про знесення бетонної огорожі вже було виконано, виконавче провадження закрито, на підтвердження чого позивачі надали відповідні письмові докази, зокрема постанову про закриття виконавчого провадження ще у 2010 році (а.с.6-9,75,77,79). В акті комісії Оріхівської міської ради від 14 жовтня 2014 року зафіксовано наявність огорожі із бетонних плит між земельними ділянками по АДРЕСА_2, і АДРЕСА_1 (а.с.34).

Кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими, фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі, ділової репутації (ст. ст. 297, 299 ЦК України).

Згідно зі ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на її спростування. Вважається, що негативна інформація, поширена про особу, є недостовірною.

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Зважаючи на те, що предметом судового розгляду між суміжними землекористувачами була огорожа, розташована вздовж ділянки №13, а щодо огорожі біля ділянки №13-б судового спору не було, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що інформація про невиконання позивачами судового рішення являється неправдивою.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції надав належну оцінку обставинам справи та правильно виходив з того, що інформація, поширена відповідачем про невиконання позивачами судового рішення, є недостовірною, оскільки її було подано суспільству як факт, що відбувся, який негативно характеризує позивачів в очах суспільства, і відповідач не надав доказів про те, що така інформація відповідає дійсності, як передбачено ст. ст. 10, 60 ЦПК України.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, поширенням відповідачем такої недостовірної інформації принижено честь, гідність позивачів , тому їх немайнові права підлягають відновленню шляхом визнання словосполучення «невиконання судового рішення» неправдивою інформацією.

Доводи апеляційної скарги про те, що відомості про невиконання позивачами судового рішення про знесення бетонної огорожі було отримано відповідачем із офіційного джерела - акту комісії міськради, а тому вона підлягає звільненню від цивільно-правової відповідальності, являються неспроможними.

Як вбачається із акту від 14 жовтня 2014 року, складеного комісією Оріхівської міської ради в присутності члена Народної Ради ОСОБА_8, на який посилалася відповідач у своїй статті, комісія встановила наявність бетонної огорожі на земельній ділянці АДРЕСА_2 тобто за іншою адресою (а.с.34) Згідно судовому рішенню від 18 листопада 2008 року позивачів зобов'язано прибрати огорожу із бетонних плит, що знаходиться на межі земельних ділянок АДРЕСА_1 (а.с.36-37, 100-103).

Разом з тим, обираючи спосіб спростування недостовірної інформації, суд першої інстанції допустився порушень норм процесуального права: вийшов за межі позовних вимог, вирішив питання про права і обов'язки особи, яка не була залучена до участі у розгляді справи.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист же цивільних прав -це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Право вибору способу захисту, передбаченого законом, належить особі, яка звернулася за захистом свого права (ст. ст. 3, 4, 11 ЦПК України).

За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається із тексту позовної заяви і доповнень до неї, вимоги позивачів щодо спростування недостовірної інформації являються неконкретними, не містять точного тексту спростування і зводяться до покладання судом на відповідача обов'язку надрукувати оголошення під заголовком «Спростування» в газеті «Трудова слава», яка являється друкованим органом Оріхівської міської ради.

Недостовірна інформація була розповсюджена відповідачем у інформаційному листі, віддрукованому на замовлення відповідача, накладом 500 екземплярів. Інформаційний лист не являється друкованим засобом масової інформації, його випуск мав одноразовий характер.

У одному із номерів друкованого засобу масової інформаційного - тижневику «Орехов сити», що видається накладом 3 000 екземплярів і розповсюджується у м.Оріхів, НОМЕР_2 року у № 33 на стор.3 була надрукована стаття «ІНФОРМАЦІЯ_2», в якій також йшлося про той же конфлікт суміжних землекористувачів. Вказана стаття фактично являється відповіддю на інформацію, викладену раніше у інформаційній листівці (а.с.116).

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію.

Крім того, визначаючи спосіб спростування відомостей, суд відповідно до вимог статті 37 Закону про пресу та положень іншого відповідного законодавства може зобов'язати редакцію (видавництво) опублікувати спростування в спеціальній рубриці або на тій самій шпальті й тим самим шрифтом, що й спростовуване повідомлення: у газеті - не пізніше місяця з дня набрання рішенням законної сили, в інших періодичних виданнях - у запланованому найближчому випуску.

Якщо відповідь та спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливими у зв'язку з припиненням його випуску, то така відповідь та спростування можуть бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд в резолютивній частині свого рішення вийшов за межі позову, оскільки на власний розсуд виклав текст спростування, хоча діючим Цивільно-процесуальним кодексом не передбачено право суду самостійно обирати спосіб захисту порушеного права, зокрема визначати текст спростування недостовірної інформації.

Суд першої інстанції не залучив до участі у розгляді справи друкований орган засобу масової інформації, який зобов'язаний надрукувати спростування на першій сторінці свого видання. Фактично суд вирішив питання про права і обов'язки особи, не залученої до участі у розгляді справи, що за змістом ст.309 ЦПК є підставою для скасування судового рішення в зазначеній частині.

При визначенні способу спростування судом не враховано, що інформаційний лист, в якому було поширено неправдиву інформацію, не являється друкованим засобом масової інформації, його наклад становив 500 екземплярів. Тираж газети Оріхівської міської ради «Трудова слава» в десятки разів перевищує 500 екземплярів і охоплює значно більшу кількість осіб, у порівнянні з тими, що сприйняли попередньо поширену інформацію, про спростування якої йдеться.

На думку колегій суддів, обраний судом спосіб спростування - на першій сторінці друкованого органу Оріхівської міської ради - не являється адекватним до способу поширення.

За викладених обставин в зазначеній частині рішення суду першої інстанції на підставі ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову у позові.

В іншій частині оскаржуване рішення відповідає вимогам закону і матеріалам справи, підстав для його скасування судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст.307,309,313,317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 27 січня 2016 року по цій справі в частині покладання обов'язку на ОСОБА_4 протягом одного місяця з дня набрання цим рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію шляхом публікації за власний рахунок на першій сторінці чергового випуску друкованого органу Оріхівської міської ради, газети «Трудова слава», оголошення під заголовком «Спростування» наступного змісту: «На підставі Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 27 січня 2016 року у справі № 323/2636/15-ц вважати недостовірною поширену в статті «ІНФОРМАЦІЯ_1» інформаційного листа «За відродження правди в Оріхівському краї», віддрукованого в Комунальному підприємстві «Оріхівська друкарня» за замовленням ОСОБА_4 НОМЕР_1 року, інформацію, що міститься у першому реченні другого абзацу зазначеної статті «У 2014 р. комісія міськради у присутності представника Народної Ради ОСОБА_8 зафіксувала наявність цієї огорожі, тобто невиконання судового рішення» в частині словосполучення «... тобто невиконання судового рішення», шрифтом, яким була поширена ця недостовірна інформація скасувати і ухвалити нове - про відмову у позові.

В іншій частині рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: