АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Назаренко А.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 листопада 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про визнання кредитного договору недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про визнання кредитного договору недійсним(а.с.3).

Позивачка зазначала, що у листопаді 2008 року погодилась на пропозицію ОСОБА_3 придбати в належному останній магазині побутову техніку в кредит.

06.11.2008 року в приміщенні КБ "ПриватБанк" написала заяву про отримання кредиту на суму 2994,90 грн., предметом якого була побутова техніка. Однак, в цей же день ОСОБА_3 повідомила, що у видачі кредиту відмовлено.

У січні 2014 року відповідач звернувся з позовом до суду про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором, укладеним 06.11.2008 року. В ході розгляду справи вказувала, що кредитний договір не укладала, кошти не отримувала.

Згодом стало відомо, що ОСОБА_3 на підставі підроблених документів отримала грошові кошти, якими розпорядилась на свій розсуд.

Факт шахрайства з боку ОСОБА_3 встановлено ухвалою Новотроїцького районного суду Херсонської області від 05 травня 2015 року.

Посилаючись на викладені обставини та вказуючи на те, що грошові кошти за кредитним договором не отримувала, ОСОБА_2 просила визнати недійсним кредитний договір, укладений 06.11.2008 року між нею та ПАТ КБ "ПриватБанк".

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено(а.с.37-39).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права(а.с.42).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтею 60 ЦПК україни передбачено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст.16 ЦК України.

За правилами ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало чинності, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до положень ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч.1, 3, 5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом роз'яснень, наведених в п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048 - 1052, 1054 - 1055), статті 18 - 19 Закону України "Про захист прав споживачів".

Як видно із справи, рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 11 лютого 2014 року з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнута заборгованість за кредитним договором, а саме: 3 016,75 грн. заборгованість за кредитом, 276,45 грн. заборгованість за процентами, 799,00 грн. заборгованість по комісії, а також витрати по сплаті судового збору у сумі 336,35 грн., всього 4427,65 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 30 квітня 2014 року рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 11 лютого 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_2 пені скасовано, ухвалено нове рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 3016,75 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором(а.с.13-14).

Задовольняючи позов ПАТ КБ "Приватбанк" про стягнення з ОСОБА_2 суми заборгованості, суди виходили із умов кредитного договору від 06 листопада 2008 року та положень діючого законодавства, що регулюють правовідносини щодо виконання зобов'язань та правових наслідків порушення зобов'язання.

Вказаними судовими рішеннями встановлені обставини щодо отримання ОСОБА_2 кредитних коштів за укладеним між нею, ОСОБА_2, та ПАТ КБ "Приватбанк" спірним кредитним договором від 06 листопада 2008 року, які в силу ч.3 ст.61 ЦПК України не доказуються при розгляді даної справи, у якій беруть участь ті самі особи щодо яких встановлені зазначені обставини.

Із справи також вбачається, що ухвалою Новотроїцького районного суду Херсонської області від 05 травня 2015 року закрито кримінальне провадження №0001232 відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України та звільнено ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.190 КК України у зв'язку з закінченням строків давності(а.с.9-12).

За змістом ухвали кримінальне провадження №0001232 було відкрито у зв'язку із вчиненням ОСОБА_3 шахрайських дій, які полягали у тому, що будучи фізичною особою підприємцем, умисно, з корисливих мотивів повторно у листопаді 2008 року діючи від імені ПП "ОСОБА_3М.", увійшовши в довіру та увівши в оману гр.ОСОБА_2, запропонувала їй взяти в своєму магазині побутову техніку, якої на той час в магазині не було, в кредит. ОСОБА_3 пояснила, що для цього необхідно зробити копію паспорта та ідентифікаційного коду. Після чого ОСОБА_3 разом з ОСОБА_2 06 листопада 2008 року прийшла до відділення КБ "Приват-Банк", розташованого в Херсонській області смт.Новотроїцьке, вул.Леніна на території Новотроїцької автостанції, та перебуваючи у відділенні банку цього ж дня уклала з останньою договір №HEXRRX15090056 про отримання нею кредиту на суму 3900 грн., предметом якого була побутова техніка, придбання якої не передбачалось, оскільки даної побутової техніки не було в наявності у ПП "ОСОБА_3М.". Крім того, продовжуючи свою діяльність, направлену на протиправне отримання коштів КБ "Приват-Банк", на підставі наданих підроблених документів: рахунку-фактури на придбання побутової техніки виписаного на ім'я ОСОБА_2 та товарного чеку, отримала грошові кошти передбаченні для оплати покупки побутової техніки ОСОБА_2, які перерахувала на рахунок ПП "ОСОБА_3М." Однак знаючи, що побутової техніки у неї не має, вона її останній не поставила, отриманими коштами розпорядилася на власний розсуд, чим потерпілій ОСОБА_2 було заподіяно матеріальні збитки на вищевказану суму(а.с.9-12).

Таким чином, встановивши наведені обставини та наявність судового рішення про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №HEXRRX15090056 від 06 листопада 2008 року, який є предметом спору по даній справі, суд прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для визнання договору недійсним і обгрунтовано відмовив в задоволенні заявлених позовних вимог.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, положень ст.1051 ЦК України, на підставі якої оскаржувала кредитний договір, неналежну оцінку як доказу ухвали Новотроїцького районного суду Херсонської області від 05 травня 2015 року, не можуть бути взяті до уваги, оскільки правочин може бути визнано недійсним лише з підстав, визначених законом, а за обставин, на які посилалась позивач, та при наявності судових рішень про стягнення заборгованості за спірним кредитним договором №HEXRRX15090056 від 06 листопада 2008 року, закон не пов'язує можливість визнання угоди недійсною, а відтак суд прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для визнання кредитного договору недійсним.

Рішення суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам та положенням діючого законодавства, що регулює зазначені правовідносини, підстав для скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -