Справа № 353/895/16-ц
Провадження № 2/353/473/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2016 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Луковкіна У.Ю.

з участю cекретаря - Мороз М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумачі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 19.05.2000 року він з Відповідачкою перебуває у шлюбі, зареєстрованому у відділі реєстрації актів громадянського стану Тлумацького районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 18. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які на даний час є неповнолітніми. Вказує, що у нього з відповідачкою різні характери та погляди на сімейне життя, через що виникали непорозуміння та сварки. На даний час вони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, близько року разом не проживають. Надалі перебувати у шлюбних відносинах не бажає, примирення між ними є недоцільним, сім'я розпалась остаточно, у розмові по телефону відповідачка не заперечила щодо розірвання шлюбу. Просив шлюб розірвати, місцем проживання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, визначити місце проживання Відповідачки.

В судове засідання Позивач ОСОБА_1 не з'явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує, просить його задовольнити та розгляд справи провести у його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, однак до суду подала письмову заяву, в якій вказала, що позов визнає, не заперечує щодо його задоволення, просила розгляд справи провести без її участі.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 19 травня 2000 року між Позивачем та Відповідачкою у Відділі реєстрації актів громадянського стану Тлумацького районного управління юстиції Івано-Франківської області зареєстровано шлюб (а.з. № 18), що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 3). За час перебування у шлюбі у них народилось двоє дітей: дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 4, 5).

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.

Судом встановлено, що Відповідачка та Позивач шлюбних відносин не підтримують, разом не проживають, примирення між ними не можливе. Шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам Позивача, що має істотне значення, а тому суд приходить до висновку, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім`ї, а подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам Позивача і даний шлюб слід розірвати.

Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Крім того, приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім'ю не бажають, суд, з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті й майнові права, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити.

В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, те що Відповідачка не просила відновити їй дошлюбне прізвище, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище «ОСОБА_2».

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років визначається за згодою батьків. Враховуючи те, що Позивач просив місцем проживання малолітньої дитини, визначити місце проживання Відповідачки, а Відповідачка повністю визнала позовні вимоги, про що подала відповідну заяву, суд вважає, що місцем проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, слід визначити місце проживання його матері - ОСОБА_2 (Відповідачка).

Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Оскільки, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, досягла 14 років, вона має право вільно обирати собі місце проживання разом з одим з батьків.

У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Згідно із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ч. 3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 61, 88, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який був зареєстрований 19 травня 2000 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Тлумацького районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 18 - розірвати.

Місцем проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, слід визначити місце проживання його матері - ОСОБА_2.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_2 шлюбне прізвище «ОСОБА_2».

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Тлумацький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 223 ЦПК України.

Головуюча У.Ю. Луковкіна