Провадження № 2/643/2018/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 року Московський районний суд м.Харкова в складі : головуючого судді - Єлізарова І.Є , при секретарі-Куліш А.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,3-тя особа Московський РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що йому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, відповідно свідоцтва про право власності на житло від 24.05.1996 року, реєстраційний № 5-96-67327-1. В даний час у належній йому квартирі зареєстрована та мешкає відповідачка ОСОБА_2 , яка є колишньою дружиною. Позивач бажає мешкати у власному житлі , однак відповідачка чинить перешкоди в користуванні його майном , у звязку з чим позивач звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням.

Позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідачка проти позову заперечувала та пояснила, що після розірвання шлюбу позивач не мешкає в спірній квартирі, відповідачка постійно мешкає в квартирі та сплачує витрати повязані з утриманням квартири та послуги комунальних підприємств.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Представник 3-ї особи в судове засідання не зявився , просили слухати справу у відсутність представника 3-ї особи.

Суд, вивчив матеріали справи, вислухав сторони, представників сторін, свідків, оцінив надані сторонами докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав .

Судом встановлено, що спірним жилим приміщенням є квартира АДРЕСА_1, відповідно свідоцтва про право власності на житло виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду від 24.05.1996 року , реєстраційний № 5-96-67327-1.

У належній позивачу на праві власності квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані :ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно довідки дільниці № 32 КП «Жилкомсервіс» вих..№ 3450 від 25.11.2014 року.

Відповідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу 1-ВЛ № 158029 виданого 28.11.2014 року Московським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції , актовий запис 435 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

В ч. 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. А у відповідності до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено та не було спростовано сторонами по справі ,що після розірвання шлюбу позивач покинув спірне житло та мешкав в іншому місці.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засідання пояснила, що знає родину ОСОБА_3 , так як є їх сусідкою 15 років , раніше в спірній квартирі мешкав позивач, відповідачка та їх донька, на даний час в квартирі мешкає відповідачка, особистих речей позивача в квартирі не має , відповідачка сплачує комунальні послуги та робила ремонт в квартирі .

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона є донькою сторін та в 1995 році їх родина вселилась в спірну квартиру , пізніше вона вийшла заміж та знялась з реєстраційного обліку в квартирі . Її батько покинув квартиру, його особистих речей в квартирі не має, двері та замки в квартирі не міняли та комунальні послуги с пал чує відповідачка .

Посилання позивача на те, що відповідачка чинить перешкоди в користуванні його майном не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Згідно ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Правові позиції Європейського Суду з прав людини , пункт 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла, що охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Згідно з п. 4 ст.9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користуватися ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України передбачено право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 Житлового Кодексу України з урахуванням положень ч. 1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімїї без поважних причин понад 1 рік ,якщо інше не встановлено домовленностю між ним та власником або законом .

Зі змісту вказаних правових норм випливає, що право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

Із зазначеного слід дійти висновку, що виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок.

Як убачається із матеріалів справи відповідачка була членом сім'ї позивача власника спірної квартири , зареєстрована та проживала однією сім'єю в спірному приміщенні разом з власником.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 Житлового Кодексу України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу.

Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Указана правова норма передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, тобто при незмінності власника майна.

Відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Будь-яких доказів, які б свідчили про наявність обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог щодо зобов'язання відповідача усунути перешкоди у користуванні власністю, позивачем не надано, тому вимоги задоволенню не підлягають у зв'язку з недоведеністю обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 15, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 328, 391 ЦК України, ст. ст. 150, 155 Житлового Кодексу України, суд -

ВИРІШИВ

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення .

Суддя Московського районного

суду м. Харкова ОСОБА_6