У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 березня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Харківської області від 06 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу СущенкоВасиль Володимирович, про визнання недійсним довіреності та договору купівлі-продажу, витребування майна з чужого незаконного володіння,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позов, обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_7 надала довіреність ОСОБА_4 для відчуження своєї квартири АДРЕСА_1. На час надання довіреності ОСОБА_7 перебувала у тяжкому стані та не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Договір купівлі-продажу квартири був вчинений ОСОБА_4 30 липня 2013 року на підставі спірної довіреності на вкрай невигідних умовах для ОСОБА_7, обумовлених потребою в грошових коштах на оплату лікування онкологічного захворювання та під впливом тяжких обставин.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_2просив визнати недійсною довіреність від 26 липня 2013 року, визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 30 липня 2013 року та витребувати дану квартиру з чужого незаконного володіння.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 06 вересня 2016 року, відмовлено в задоволенні позову.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині позовних вимог про визнання довіреності, договору купівлі-продажу недійсними, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині рішення не оскаржується, оскільки ухвалою ВССУ від 31 жовтня 2016 року заяву ОСОБА_2 про відкликання касаційної скарги в частині витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено та повернуто заявнику.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» ВССУ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та судовими рішеннями, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач не довів обставин з якими закон пов'язує визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Згідно ст.ст. 3, 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог статей 11, 27, 60 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) даних вимог, тягне за собою недійсність правочину на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Відповідно до ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. При визнанні такого правочину недійсним застосовуються наслідки, встановлені статтею 216 цього Кодексу. Сторона, яка скористалася тяжкою обставиною, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки і моральну шкоду, що завдані їй у зв'язку з вчиненням цього правочину.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

За таких обставин суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2

Докази та обставини, на які є посилання у касаційній скарзі були предметом дослідження судами першої і апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

В касаційній скарзі ОСОБА_2 просив зупинити виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 березня 2016 року, ухвали апеляційного суду Харківської області від 06 вересня 2016 року.

Клопотання підлягає залишенню без розгляду оскільки відсутні підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 березня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Харківської області від 06 вересня 2016 року.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 березня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Харківської області від 06 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Сущенко Василь Володимирович, про визнання недійсним довіреності та договору купівлі-продажу, відмовити.

Клопотання ОСОБА_2 про зупинення виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 березня 2016 року, ухвали апеляційного суду Харківської області від 06 вересня 2016 року, залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович