Справа № 419/2559/16-ц
Провадження № 2/419/446/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді - Іванової О.М.,

при секретарі - Московченко О. В..,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.м.т. Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Новоайдарського районного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з 01 березня 2003 року позивач та відповідачка ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Під час шлюбу сторонами за спільні кошти було придбано об'єкт нерухомого майна - житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується Договором купівлі-продажу житлового будинку від 21 вересня 2008 року, посвідченого 21.09.2008 року за № 1498 приватним нотаріусом Новоайдарського районного нотаріального округу Карпенко В.М.

Рішенням Новоайдарського районного суду № 419/2013/16-ц від 02.09.2016 року шлюб між сторонами розірвано.

На день подання позову між сторонами виник спір щодо права власності на зазначене вище нерухоме майно, відповідачка відмовляється в добровільному порядку провести процедуру поділу майна.

На підставі викладеного, позивач просить суд розділити майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що фактично була покупцем будинку, придбаний він за її особисті кошти, які вона отримала від своїх батьків.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що з 01 березня 2003 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження НОМЕР_2 виданим Новоохтирською сільською радою Новоайдарського району Луганської області, актовий запис №1 (а.с. 10).

Під час шлюбу сторони за спільні кошти придбали об'єкт нерухомого майна - житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується Договором купівлі-продажу житлового будинку від 21 вересня 2008 року, посвідченого 21.09.2008 року за № 1498 приватним нотаріусом Новоайдарського районного нотаріального округу Карпенко В.М. (а.с. 11).

Рішенням Новоайдарського районного суду № 419/2013/16-ц від 02.09.2016 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 18).

На день подання позову між сторонами виник спір щодо права власності на зазначене вище нерухоме майно, відповідачка відмовляється в добровільному порядку провести процедуру поділу майна.

Розпорядженням Новоайдарської селищної ради від 30 жовтня 2015 року № 80, назву вулиці "Октябрська" змінено на «Великий шлях» (а.с. 12).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», під час вирішення спору про поділ майна необхідно дослідити можливість реалізації положень ч. 4, 5 ст. 71 Сімейного Кодексу України в частині бажання сторони отримати грошову компенсацію, в разі ж відсутності такого бажання та невнесення відповідної грошової суми на депозит іншою стороною, а також у випадку неможливості реального поділу майна, суд визначає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Судовим розглядом встановлено, що перебуваючи у шлюбі сторони придбали житловий будинок, власником якого, згідно договору купівлі продажу, є відповідачка ОСОБА_2, оскільки відповідно до ст. 60 СК України, кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, тому суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що спірне домоволодіння придбано за її особисті кошти, оскільки доказів, які б підтверджували даний факт відповідачка суду не надала.

Відповідно до ст. 61 Сімейного кодексу України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ст. 68 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 69 Сімейного Кодексу України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 71 Сімейного кодексу України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Відповідно до ст. 183 Цивільного кодексу України, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Відповідно до ст. 364 Цивільного кодексу України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

З урахуванням обставин справи, безпосередньо, небажанням відповідача здійснити певні дії, тобто добровільно провести поділ майна, суд прийшов до обґрунтованого висновку про можливість задоволення позовних вимог позивача щодо розподілу майна подружжя.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

На підставі ст. ст. 60, 61, 68, 69, 70, 71 СК України, ст. ст. 183, 364, 368, 369, 372 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Розділити майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме: житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, шляхом визнання за ОСОБА_1, реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1, права власності на 1/2 ідеальну частку житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: О. М. Іванова

Повний текст рішення виготовлено 02.12.2016 року.