УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бровченко Марина Олександрівна, про зміну черговості права на спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду м. Києва від 03 листопада 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право на спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7 разом зі спадкоємцем першої черги за законом відповідачем - ОСОБА_5

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько відповідача ОСОБА_7 після смерті якого відкрилася спадщина. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23 травня 2013 року встановлено факт проживання ОСОБА_4 і ОСОБА_7 однією сім'єю без реєстрації шлюбу. ОСОБА_7 останні роки тяжко хворів, за станом здоров'я перебував безпорадному стані і потребував постійного догляду та сторонньої допомоги, яку вона йому надавала. Зазначила, що відповідач жодної матеріальної та іншої допомоги і підтримки батьку не надавав і навіть не відвідував його.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року позов задоволено. Надано ОСОБА_4 право на спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7 разом зі спадкоємцем першої черги за законом ОСОБА_5 Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 03 листопада 2015 року рішення місцевого суду скасовано з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з даним рішенням суду апеляційної інстанції подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та залишити в силі рішення місцевого суду.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідност. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення місцевого суду. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, у зв'язку із чим, обґрунтовано скасував рішення місцевого суду та вирішив спір по суті.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 31 січня 2014 року Баришівським районним судом Київської області розглянуто цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Сезенківської сільської ради Баришівського району Київської області, треті особи: садове товариство «Червона Калина», Головне управління юстиції у м. Києві, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бровченко М.О. про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на майно, як на частину в спільній сумісній власності, визнання права власності на майно в порядку спадкування та усунення негідного спадкоємця від права на спадкування. Рішенням суду визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину будівельних матеріалів з яких було побудовано будинок, що знаходиться на садовій ділянці АДРЕСА_1. В задоволенні позовних вимог про усунення негідного спадкоємця (ОСОБА_5.) від права на спадкування відмовлено. Цим же рішенням було встановлено, що позивач (ОСОБА_4.) та її представник не довели суду той факт, що спадкоємець (ОСОБА_5.), якого вони вимагають усунути від права на спадкування знав про необхідність допомоги для існування спадкодавця (ОСОБА_7.), та мав можливість надавати таку допомогу, а тому в задоволенні цієї вимоги було відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 31 березня 2014 року вказане рішення районного суду залишено без змін. При цьому, апеляційний суд у своїй ухвалі зазначив, що по справі встановлено, що відповідач ОСОБА_5 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька ОСОБА_7, а позивач ОСОБА_4, як особа, яка проживала із спадкодавцем однією сім'єю як чоловік та жінка без шлюбу є спадкоємцем четвертої черги.

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Скасовуючи рішення районного суду, апеляційний суд правильно виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_7 перебував у безпорадному стані, не міг самостійно забезпечити умови свого життя та потребував стороннього догляду, а відповідач ОСОБА_5, мав реальну можливість надавати таку допомогу та свідомо ухилявся від надання такої допомоги, тому апеляційний суд дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

При вирішенні даної справи апеляційним судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 03 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
В.М. Колодійчук
І.М. Фаловська