Справа № 147/1376/15-ц Провадження № 22-ц/772/827/2016Головуючий в суді першої інстанції Савченко С. М.
Категорія 43Доповідач Луценко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого - Луценка В.В.,

суддів - Сало Т.Б., Денишенко Т.О.,

при секретарі - Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 21 січня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення.

Позов мотивований тим, що сторони у справі є власниками житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1. Позивачка та відповідач перебували у шлюбних відносинах, які були розірвані рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 27.08.2015 року, від шлюбу мають двох дітей. ОСОБА_2 вказує на те, що відповідач зловживає спиртними напоями, застосовує відносно неї та дітей фізичне насильство та вчиняє перешкоди у користуванні будинковолодінням, змінив замки на дверях, внаслідок чого вона була змушена винаймати квартиру та проживати там разом з дітьми. Враховуючи наведене, просила вселити її в домоволодіння за адресою будинок АДРЕСА_1 та не перешкоджати її вселенню.

Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 21 січня 2016 року позов задоволено. Вселено ОСОБА_2 в домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2, зобов'язано не перешкоджати її вселенню.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 оскаржує його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі зазначає, що рішення не відповідає нормам матеріального та вимогам процесуального права, а тому просив його скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідача, пояснення та заперечення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про те, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до договору дарування, який посвідчено Тростянецькою державною нотаріальною конторою 23.04.2003 року за реєстром №414, сторони по справі прийняли в дар в рівних частках цілий житловий будинок з надвірними будівлями за АДРЕСА_1 (а.с.9).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17564697 від 31.01.2008 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності належить по ? частин будинку АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Тобто, сторони по справі є співвласниками житлового будинку, що підтверджується також і копією технічного паспорта (а.с. 6-8).

Відповідно ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

З висновку Тростянецького РВ УМВС України у Вінницькій області про результати розгляду повідомлення ОСОБА_2 від 03.08.2015 року вбачається, що ОСОБА_3 в спільному будинку пошкодив належні йому речі та без відома ОСОБА_2 розпоряджався спільно нажитим майном.

З письмових показів депутата Олянецької сільської ради, Тростянецького району, Вінницької області ОСОБА_4, за підписом сільського голови (а.с.12), вбачається, що у будинку АДРЕСА_1 змінені замки, внаслідок чого позивачка ОСОБА_2 не може потрапити в належний їй на праві власності будинок.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відсутність між сторонами домовленості про порядок користування приміщеннями будинку чи часток виділених в натурі не може бути перешкодою для вселення, оскільки за наявності спору вони можуть вирішити ці питання в судовому порядку.

Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку що рішення суду першої інстанції ґрунтується на обставинах та матеріалах справи, відповідає нормам матеріального та вимогам процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстави для скасування рішення відсутні.

Керуючись ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 21 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набуває законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів.

Суддя-доповідач: _______ Луценко В.В.

Судді: _______ Сало Т.Б.

_______ Денишенко Т.О.