У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу Львівського державного університету фізичної культури на рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 28 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівського державного університету фізичної культури, третя особа - Управління Державної казначейської служби в Галицькому районі м. Львова, про стягнення недоплачених сум стипендії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що на підставі наказу ректора Львівського державного університету фізичної культури вона була зарахована студенткою першого курсу денної форми навчання з 01 вересня 2011 року. На момент вступу до навчального закладу її батько ОСОБА_3 мав стаж роботи на підземних роботах з повним робочим днем під землею у вугільній промисловості 18 років 11 місяців. На підставі Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» вона має право на стипендію у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Однак, фактично їй виплачувалася стипендія у меншому розмірі, внаслідок чого їй не доплачено з 01 вересня 2011 року по 31 грудня 2014 року у розмірі 13 528 грн 32 коп., яку позивач просила стягнути з відповідача.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 12 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 28 січня 2016 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з Львівського державного університету фізичної культури на користь ОСОБА_2 суму недоплаченої стипендії за період з 13 липня 2012 року по 31 грудня 2014 року у розмірі 10 192 грн.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі Львівський державний університет фізичної культури просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» шахтарі, що мають стаж підземної роботи не менш як три роки, діти, батьки яких мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, діти шахтарів, які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві, шахтарів-інвалідів I та II групи зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку відповідно до вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, правильно виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення заборгованості по виплаті стипендії в межах строку позовної давності у розмірі 10 192 грн.

При цьому, суд дійшов правильного висновку, що відсутність бюджетного фінансування не може бути причиною невиконання покладених на Львівський державний університет фізичної культури зобов'язань, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України»).

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Львівському державному університету фізичної культури у відкритті касаційного провадження на рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 28 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівського державного університету фізичної культури, третя особа - Управління Державної казначейської служби в Галицькому районі м. Львова, про стягнення недоплачених сум стипендії.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов