Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/859/16 Головуючий у 1 інстанції: Ніколова І.С.
Є.У.№ 320/9621/15-ц Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

ОСОБА_2

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що 28.05.2008 року між сторонами було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 в сумі 70000,00 доларів США.

Відповідачі неналежним чином виконували зобовязання, у звязку з чим утворилася заборгованість.

Посилаючись на зазначені обставини, просило суд, стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у сумі 70417,68 доларів США, яка складається з : заборгованості по кредиту 63777,57 доларів США, у тому числі простроченої заборгованості у розмірі 1425,93 доларів США; 6640,11 доларів США; - заборгованість по процентам у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 5908,36 доларів США, що у сукупності еквівалентно 1551976,87 грн., заборгованості по сплаті пені та процентів у сумі 28649,03 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 листопада 2015 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 28.05.2008 року, яка складається з 70417,68 доларів США, 28649,03 доларів США заборгованість по несплаченій пені за порушення умов договору та процентів, а також судові витрати в розмірі 3654 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 28.05.2008 року, яка складається з 70417,68 доларів США, 28649,03 доларів США заборгованість по несплаченій пені за порушення умов договору та процентів, а також судові витрати в розмірі 3654 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 28.05.2008 року, яка складається з 70417,68 доларів США, 28649,03 доларів США заборгованість по несплаченій пені за порушення умов договору та процентів, а також судові витрати в розмірі 3654 грн.

Обовязок стягнення є солідарним з ОСОБА_3.

Не погоджуючись з рішенням районного суду ОСОБА_3 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. За її змістом Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з положень ст. ст. 526,527 ЦК.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідачами не заперечувався ані факт укладення з ними договору, ані отримання за кредитним договором грошової суми.

Разом з тим, відповідачі при апеляційному розгляді пояснили, що вони отримали кредитні кошти на придбання житла, проте, у звязку зі змінами у майновому стані та у звязку з підвищенням курсу долара вони не мали можливості виконати умови договору належним чином, що потягло виникнення заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до змісту ст. ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбаченого договором або законом, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості не оспорений відповідачами, посилання у апеляційній скарзі на те, що позивачем не надано доказів на отримання відповідачами кредитних коштів, не тягне скасування рішення. Так, протягом розгляду справи відповідачі не зазначали, що не отримували кошти, навпаки зазначили суму кредиту та мету використання грошей, яка була ними реалізована.

За ст. 61 ЦПК обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Також безпідставним є посилання апеляційної скарги на те, що умови договору не були належним чином розяснені відповідачам, та не надано належної інформації про умови кредитування, проценти, переваги та недоліки кредиту, сукупну його вартість та не надані інші відомості , які передбачені Законом України «Про захист прав споживачів». Крім цього, як зазначено у апеляційній скарзі, умови договору є несправедливими, укладені позивачем з застосуванням нечесної підприємницької практики.

Разом з тим, з пояснень відповідачів та матеріалів справи вбачається, що умови договору про надання споживчого кредиту та договору поруки, а також додаткових угод, були підписані обома сторонами, їх текст був наданий відповідачам, які підписали договір без будь-яких застережень. При цьому кредитний договір підписаний позичальником на кожній сторінці, що свідчить про обізнаність про умови договору.

Договір виконувався сторонами та не оспоювався ними.

Згідно зі ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтами регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В той же час, згідно ст. 1056 ЦК України позичальник має право відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця до встановленого договором строку його надання, якщо інше не встановлено договором або законом. За положеннями ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Згідно з ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Ані на час розгляду справи, ані на час апеляційного розгляду відповідачами не заявлялися вимоги про визнання договору недійсним або неукладеним.

Згідно зі ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору, які встановлюють жорсткий обов'язок споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання продавцю права в односторонньому порядку змінювати характеристики продукції, що є предметом договору, визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору.

З матеріалів справи вбачається, що, у договорі визначені терміни дії договору, процентна ставка та розмір ануїтетних платежів.

Сторонами не заперечується, що умови договору були ним зрозумілими та вони виконували їх, їм був відомий як розмір платежів, так і кінцевий строк повернення кредиту, місце знаходження кредитора, його реквізити, у договорі наведені взаємні права та обов'язки.

Таким чином відповідачі не оспорювали укладений договір та не надали суду доказів на підтвердження обставин, які б могли перешкодити вчиненню правочину, на обставини, які приховав відповідач, або які він замовчував, що призвели до обману і утворення дисбалансу прав та обов'язків сторін на користь позивача.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Керуючись ст. ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 листопада 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: