АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-3444/09 Номер провадження 22-ц/786/2750/16Головуючий у 1-й інстанції Литвиненко І.Ю. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Бутенко С.Б., Пікуля В.П.,

При секретарях: Зеленській О.І., Лимар О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та його представника адвоката ОСОБА_3

на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 вересня 2009 року

по справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про розірвання договору та стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», звернулося до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № 387-ФР від 09 січня 2008 року, укладеного між Банком та ОСОБА_2, останній отримав кредит у сумі 45000 доларів США строком до 08 січня 2023 року, зі сплатою відсотків у розмірі 14 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. З метою забезпечення виконання зобовязання по цьому кредитному договору, між Банком та ОСОБА_4 09 січня 2008 року укладено договір поруки № 387-ФР, згідно з яким вона зобовязалася відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязання ОСОБА_2 по кредитному договору. Однак, у порушення умов кредитного договору відповідачі взятих на себе зобовязань належним чином не виконували, у звязку з чим станом на 26 лютого 2009 року утворилася заборгованість у розмірі 45093 долара 33 цента США та пені у сумі 28283 гривень 56 копійок. Посилаючись на викладене, позивач просив розірвати кредитний договір та стягнути з відповідачів вказану заборгованість за кредитом, а також судові витрати по справі.

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16 вересня 2009 року позов ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено в повному обсязі.

Розірвано кредитний договір № 387-ФР від 09 січня 2008 року, укладений між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором № 387-ФР від 09 січня 2008 року, яка склалася станом на 26 лютого 2009 року у сумі 45093 долара 56 центів США., пеню за прострочення виконання за кредитним договором № 387-ФР від 09 січня 2008 року у сумі 28283 гривні 56 копійок та судові витрати по справі у сумі 1730 гривень, а всього стягнуто 30013 гривень 56 копійок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_3 просять скасувати заочне рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Посилаються на те, що судом грубо порушенні процесуальні права відповідача ОСОБА_2, як особи, яку не було належним чином повідомлено про судовий розгляд, а саме про місце, день і час явки згідно неотриманого виклику.

При цьому наголошують на тому, що оскаржуване заочне рішення, судом винесено без врахування важливих обставин справи, а саме того, що увесь проміжок часу по теперішній час ОСОБА_2 належним чином виконував усі обовязки, взяті на себе перед ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та здійснював оплату кредитних платежів, а відтак сума, яка стягнута Октябрським районним судом м. Полтави є недійсною, а саме такою, яка значиться без врахування всіх здійснених ним кредитних платежів. Про наявність будь-яких судових рішень чи боргових листів, повідомлень, виконавчих листів та відкритих виконавчих проваджень тощо йому не було відомо. Також відмічають, що жодної заборгованості перед банківською установою у ОСОБА_4 немає. Підтвердження оплати у вигляді квитанцій містяться у матеріалах справи. При цьому, термін договору закінчується лише 08.01.2023 року. Крім того, незважаючи на численні звернення до працівників Банку щодо надання інформаційної довідки про існування боргу чи його відсутності, останні відмовляються надавати.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із матеріалів справи, що не заперечується сторонами вбачається, що 09 січня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 387-ФР, згідно з яким останньому надано кредит в сумі 45000 доларів США строком до 08 січня 2023 року, з оплатою за процентною ставкою 14 % річних.

Відповідно до заяви про видачу готівки, ці кошти отримано відповідачем ОСОБА_2 09 січня 2008 року.

Для забезпечення виконання зобовязань за цим кредитним договором, між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4 укладено договір поруки № 387-ФР від 09 січня 2008 року, згідно з яким поручитель зобовязалася відповідати перед банком за своєчасне та повне виконання зобовязання ОСОБА_2 за кредитним договором № 387-ФР від 09 січня 2008 року.

Відповідно до п.п. 3.2.1, 3.2.2 кредитного договору ОСОБА_2 зобовязався повертати кредит та плату за його користування щомісячно, у період до 10 числа кожного місяця, згідно із графіком погашення заборгованості, перераховуючи грошові кошти у розмірі 250 доларів США .

Згідно з п. 3.4 кредитного договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, сплати нарахованих процентів по них та неустойки, відповідно до умов договору, у разі порушення позичальником умов договору, у тому числі несвоєчасного або не в повному обсязі здійснення зарахування грошових коштів на погашення заборгованості по кредитних ресурсах та/або на сплату процентів та/або комісійної винагороди, відповідно до вимог п.п. 3.2, 4.3, 4.4, 4.7, 4.8 договору.

Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору, відповідач ОСОБА_2 порушив умови договору, а саме: не сплачував кредит, проценти за користування кредитом, комісійну винагороду у встановлені строки, внаслідок чого станом на 26 лютого 2009 року за ним утворилася заборгованість у розмірі 45093 долара 33 цента США та 28283 гривні 56 копійок, яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 41750 доларів США, заборгованості за простроченим кредитом у сумі 1283 долара 24 цента США, заборгованості за простроченими відсотками у сумі 2060 доларів 09 центів США та пені у сумі 28283 гривні 56 копійок .

На претензії банку з вимогою погашення заборгованості від 11 листопада 2008 року до ОСОБА_2 та від 03 лютого 2009 року до ОСОБА_4, відповідачі на відреагували, свої обовязки за кредитним договором та договором поруки не виконали (а.с. 157, 158).

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідачі, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушили вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник, що порушив зобовязання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Згідно з вимогами ч.1 ст.651 ЦК України, розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ч.2ст. 651 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частина 1 ст. 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Тому, відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Разом з цим у відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитом як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З наведеного вбачається, що судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що позивач виконав належним чином свої зобов'язання за кредитним договором, натомість, відповідачі, в односторонньому порядку, відмовились виконувати взяті на себе зобов'язання щодо вчасного повернення кредиту, сплати відсотків за його користування та пені. Таким чином, в суді першої інстанції знайшов підтвердження факт неналежного виконання відповідачами своїх зобов'язань за кредитним договором та договором поруки, а отже, суд цілком правомірно дійшов висновку про необхідність стягнення солідарно з відповідачів, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 554 ЦК України, суми кредиту та пені.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу на момент звернення позивача з позовом, надав всім доводам належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення, яке доводами апеляційної скарги не спростовується.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт вказує на відсутність заборгованості перед банківською установою, що підтверджується рядом квитанцій про сплату кредиту за період з 2008 року по 2015 рік.

Згідно наданих до суду апеляційної інстанції квитанцій про сплату кредиту, ОСОБА_2 починаючи з січня 2008 року по вересень 2009 року, тобто до моменту винесення оскаржуваного заочного рішення було здійснено наступні платежі:

- 09.01.2008 року ОСОБА_2 сплачено 4 545, 00 грн. комісії (а.с. 101);

- 11.02.2008 року 3 295, 13 грн. (652, 50 дол. США) (а.с. 96).;

- 11.03.2008 року 3816, 03 грн. (755, 65 дол. США) (а.с. 98);

- 22.05.2008 року 970,00 грн. (200,00 дол. США) (а.с. 95);

- 09.06.2008 року 2910, 60 грн. (600,00 дол. США) (а.с. 102);

- 23.06.2008 року 1212, 43 грн. (250,00 дол. США) (а.с. 100);

- 27.06.2008 року 1454, 67 грн. (300,00 дол. США) (а.с. 97);

- 14.07.2008 року 1 036, 21 грн. (214,00 дол. США) (а.с. 93);

- 23.07.2008 року 3 126, 64 грн. (646,00 дол. США) (а.с. 92);

- 31.07.2008 року 1 211, 28 грн. (250,00 дол. США) (а.с. 99);

- 12.08.2008 року 4142, 48 грн. (855, 00 дол. США) (а.с. 90);

- 22.09.2008 року 3822, 59 грн. (788, 00 дол. США) (а.с. 94);

- 13.10.2008 року 4182, 09 грн. (850,00 дол. США) (а.с. 91).

Отже вбачається, що за вказаний період ОСОБА_2 було сплачено 6 361, 15 дол. США та 4 545 грн. - в день укладення договору, відповідно до п. 7.8. спірного договору.

У звязку із знищенням місцевим судом матеріалів справи за закінченням терміну її зберігання (а.с. 1), ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до апеляційного суду в числі інших документів було надано детальний розрахунок заборгованості боржника станом на 28.11.2016 року.

Розрахунок ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не піддається сумніву, оскільки чітко відображає кожну трансакцію, що відбувалася за кредитом, дату фактичного повернення платником суми кредиту, суму фактичного погашення, суму нарахованих відсотків, дату та суму їх фактичного погашення. Внесенні кошти Банк зарахував частково на сплату поточної заборгованості та на сплату процентів.

В силу ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається із умов договору, 09.01.2008 року банк надав позичальнику ОСОБА_5 кредитні кошти в сумі 45 000, 00 доларів США з оплатою по процентній ставці 14,00 річних, а останній зобовязався повертати кредит та плату за його користування щомісячно, у період до 10 числа кожного місяця, згідно із графіком погашення заборгованості, перераховуючи грошові кошти у розмірі 250 доларів США , згідно графіка зниження розміру заборгованості (п.п. 2.1., 3.2.).

Пунктом 3.3. позичальник уповноважив банк при настанні строків повернення кредиту та/або процентів та комісійної винагороди передбачених п.п. 3.2., 4.3., 4.4., 4.7., 4.8 або іншими пунктами цього договору, списувати необхідні суми, за умовами їхньої наявності, поточного та інших рахунків позичальника та зараховувати їх в рахунок погашення позичкової заборгованості та процентів.

Відповідно до п. 4.3., позичальник сплачує проценти за користування кредитними ресурсами щомісяця у строк до 10 числа кожного місяця, згідно графіка зниження розміру заборгованості. У строк до 10 числа кожного місяця сплачуються проценти, нараховані за попередній календарний місяць. Проценти сплачуються шляхом зарахування відповідної суми на відповідний рахунок процентів. Позичальник сплачує проценти за останній звітній період не пізніше строку повернення кредитних ресурсів, зазначеного в п. 3.2. цього договору (п. 4.4.).

Нарахування процентів проводиться по методу «факт»/360 за кожен день користування кредитними ресурсами (п. 4.2.)

Виходячи із умов договору та досліджуючи надані сторонами докази, а саме розрахунок заборгованості, наданий банком та докази сплати боргу ОСОБА_2 згідно наданих квитанцій, колегія суддів встановила наступне.

09.01.2008 року ОСОБА_2 отримав від ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» кредит у сумі 45000 дол. США, що відображено в графі 1 розрахунку суми основної заборгованості по кредиту (а.с. 202).

З вказаної дати ОСОБА_2 почав користуватися кредитними коштами, а тому з даної дати банк нараховував відсотки за користування коштами.

Як вбачається з розрахунку заборгованості по сплаті % за користування кредитом в графах 1, 2 згідно вже згадуваних умов договору, банком в період з 09.01.2008 року по 31.01.2008 року, тобто за 23 дні на суму залишку заборгованості (45 000, 00 дол. США) вірно були нараховані відсотки (14%) у сумі 402,50 дол. США ( 45 000/360 * 14% * 23 = 402, 50), далі в період з 01.02.2008 року по 10.02.2008 року, тобто за 10 днів, нараховані відсотки у сумі 175 дол. США (45 000/360 * 14% * 10 = 175) (а.с. 204).

Отже слідує, що в період 09.01.2008 року по 10.02.2008 року (за 33 дні) були нараховані відсотки у сумі 402, 50 дол. США та 175 дол. США.

Строк чергового платежу відповідно до графіку погашення мав бути 10.02.2008 року, однак ОСОБА_2 було здійснено оплату заборгованості по кредиту 11.02.2008 року в сумі 652, 50 дол. США, що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 96).

Зазначена сума платежу була зарахована банком, а саме 250 дол. США списані як сума фактичного погашення основної заборгованості по кредиту (а.с. 202 графа 2), 402, 50 дол. США - як сума фактичного погашення відсотків по кредиту (а.с. 204 графа 1).

Сплачені ОСОБА_2 11.03.2008 року кошти в сумі 755, 65 дол. США (а.с. 98), були зараховані на погашення основної заборгованості по кредиту 250 дол. США (а.с. 202 графа 3), та на погашення відсотків по кредиту (нарахованих за період з 01.02.2008 р. по 10.02.2008 р. у сумі - 175, 00 дол. США та за період з 11.02.2008 року 29.02.2008 року у сумі 330, 65 дол. США) - 505, 65 дол. США (а.с. 204 графа 3).

Далі вбачається, що 10.04.2008 р. було списано відсотки по кредиту у сумі 198, 00 дол. США.

Грошові кошти сплачені ОСОБА_2 відповідно до квитанції від 22.05.2008 року в сумі 200 дол. США (а.с. 95), 09.06.2008 року в сумі 600 дол. США (а.с. 102), 23.06.2008 року в сумі 250 дол. США (а.с. 100), 27.06.2008 року в сумі 300 дол. США (а.с. 97) та 14.07.2008 року в сумі 214 дол. США (а.с. 93) були зараховані банком на погашення відсотків, що відображено в графах 6-10 розрахунку заборгованості по сплаті % за користування кредитом (а.с. 204), що узгоджується з приписами п. 3.3. кредитного договору.

Відповідно до квитанції від 23.07.2008 року (а.с. 92), ОСОБА_2 сплатив на погашення заборгованості 646, 00 дол. США, які були зараховані банком на погашення основної суми кредиту та на погашення відсотків у відповідних сумах: 295, 76 дол. США (а.с. 202 графа 7) та 350, 24 дол. США (а.с. 204 графа 11).

Грошові кошти сплачені ОСОБА_2 відповідно до квитанції від 31.07.2008 року в сумі 250 дол. США (а.с. 99) були зараховані банком на погашення відсотків (а.с 204 графа 12).

Сума 855, 00 дол. США сплачена ОСОБА_2 у відповідності до квитанції від 12.08.2008 року (а.с. 90) була зарахована ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», а саме 569, 56 дол. США - у рахунок суми основного боргу(а.с 202 графа 8) та 285, 44 дол. у рахунок сплати відсотків.(а.с. 204 графа 13).

Здійснена ОСОБА_2 оплата заборгованості відповідно до квитанції від 22.09.2009 року в сумі 788 дол. США (а.с. 94), була зачислена банком як сума фактичного погашення основної заборгованості у розмірі 259, 60 дол. США (а.с. 202 графа 9) та як сума фактичного погашення відсотків у розмірі 284, 44 дол. США (а.с. 204 графа 15).

Також, сплачені ОСОБА_2 13.10.2008 року кошти в сумі 850,00 дол. США (а.с. 91), були зараховані банком на погашення основної заборгованості по кредиту у розмірі 341, 84 дол. США (а.с. 202 графа 10), та на погашення відсотків по кредиту 508, 16 дол. США (а.с. 204 графа 17).

З наведеного слідує, що всі сплачені відповідачем кошти були зараховані позивачем на погашення кредитної заборгованості.

Звідси також вбачається, що мало місце порушення ОСОБА_2 строків сплати чергових платежів, внаслідок чого списання коштів, які надходили згідно вказаних квитанцій, першочергово здійснювалося на сплату відсотків.

Крім того, після 13.10.2008 року до моменту звернення до суду з позовом, до лютого 2009 року жодних платежів ОСОБА_2 не здійснював, що і стало підставою звернення позивача до суду.

Так, ОСОБА_2 за період з 09.01.2008 року по 26 лютого 2009 року на погашення основної суми заборгованості було сплачено 1966, 76 дол. США. замість 3250, 00 дол. США (250, 00 (сума чергового платежу) * 13 (міс.)). (а.с 202).

Таким чином заборгованість за простроченим договором станом на лютий 2009 року склала 1283, 24 дол. США.

Разом з тим, за період з 09.01.2008 року по 01 лютого 2009 року на погашення відсотків за користування кредитом ОСОБА_2 було сплачено 4 592, 39 дол. США з нарахованих 6 552, 48 дол. США. (а.с 204).

Отже, заборгованість за простроченими відсотками становила 2060, 09 дол. США (6 552, 48 - 4 592, 39 = 2060, 09).

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» вказував, що у звязку з неналежним виконанням позичальником кредитних зобовязань, а саме не додержання строку чергового погашення кредиту відповідно до графіку, станом на 26.02.2009 року ОСОБА_2 має заборгованість за кредитом у сумі 41 750, 00 дол. США, заборгованість за простроченим кредитом у розмірі 1283, 24 дол. США та заборгованість за простроченими відсотками 2060, 09 дол. США (а.с.149-151).

Разом з тим, за просточення повернення кредитних ресурсів та сплати відсотків Банком у відповідності до п. 6.1. кредитного договору, нарахована пеня з розрахунку 1% від простроченої суми за кожен день прострочення, що становила 28 283, 56 грн.

Обчислення пені наведено в розрахунку банку, який додавався до матеріалів позовної заяви, наявний у матеріалах справи (а.с156) та вірність якого не спростовано відповідачем.

Підсумовуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що позов банку є обґрунтованим, вказана сума заборгованості вірною та такою що узгоджується та відповідає здійсненому розрахунку та перевірена судовою колегією.

В свою чергу, слушними є доводи апеляційної скарги про неналежне повідомлення ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи, оскільки як встановлено судом першої інстанції останньому направлялися судові повістки рекомендованим поштовим конвертом із рекомендованим поштовим повідомленням про виклик у судове засідання, однак поштові конверти повернулися до суду за закінченням терміну зберігання (а.с. 25, 32), що в силу вимог ч. 8 ст. 76 ЦПК України, не є свідченням про належне повідомлення.

Однак, дана обставина не вплинула на законність прийнятого рішення, а тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, судова колегія дійшла до висновку, що порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування заочного рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 вересня 2009 року та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст. ст.. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, 314, 315, 317 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його представника адвоката ОСОБА_3 - відхилити.

Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 вересня 2009 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_6 /підпис/ ОСОБА_7

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області _____________ ОСОБА_1