Єдиний унікальний номер 741/1108/16
Провадження № 2/741/458/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 30 листопада 2016 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретарів Жирка О.В., Мартиненка С.В.,

позивача, її представника ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

та третьої особи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» про визнання неправомірним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до суду з цим позовом, мотивувала його тим, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем з 10 липня 2010 року. До звільнення обіймала посаду економіста 1 категорії. Наказом (розпорядженням) начальника виробничого підрозділу експлуатаційне вагонне депо Дарниця була звільнена з посади за прогул без поважних причин. Вона (позивач) вважає, що звільнення її за п. 4 ст. 40 КЗпП України проведено незаконно, оскільки 7 липня 2016 року вона проходила додаткове медичне обстеження, але її доводи не були прийняті до уваги, з 15 по 20 липня 2016 року вона перебувала на лікарняному. У день звільнення їй (позивачу) не видали копію наказу про звільнення з роботи. У звязку із звільненням у неї (позивача) погіршився стан здоровя, був втрачений нормальний ритм життя, їй необхідно було прикладати зусиль для спілкування з рідними та близькими. Звільненням їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в 1 000 грн.

ОСОБА_3 просила визнати неправомірним та скасувати наказ начальника виробничого підрозділу експлуатаційне вагонне депо Дарниця ОСОБА_4 за № 193/ОС від 15 липня 2016 року про звільнення її з посади економіста 1 категорії, поновити її на роботі на посаді економіста 1 категорії у виробничому підрозділі експлуатаційне вагонне депо Дарниця регіональної філії «ПЗЗ» ПАТ «Укрзалізниця», стягнути з відповідача середній місячний заробіток за час вимушеного прогулу з 15 липня 2016 року до дня поновлення на роботі, стягнути моральну шкоду в сумі 1 000 грн. та судові витрати.

У судовому засіданні позивач та її представник вимоги підтримали з мотивів, які зазначені в позовній та уточненій заяві, представник позивача пояснив, що 7 липня 2016 року позивач зверталася до лікаря з приводу опіку, отримувала консультацію у лікаря. Вона (позивач) надавала керівнику консультативний висновок, але його не врахували. 15 липня 2016 року ОСОБА_3 була хворою, що підтверджується лікарняним листом, проте був виданий наказ № 193/ОС про її звільнення, який вона (позивач) вважає неправомірним. 7 липня 2016 року ОСОБА_3 не допускала прогулу, перебувала на додатковому медичному обстеженні, що підтверджується консультативним висновком лікаря КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня». При звільненні у ОСОБА_3 не відбирали пояснення, не вручили їй наказ в день звільнення.

У судовому засіданні позивач пояснила, що в січні 2015 року проводилася перевірка КРУ, в результаті якої вона отримала догану. Вона (позивач) оскаржувала накладення дисциплінарного стягнення, але виявилося, що строк для оскарження вона пропустила. До дня бухгалтера вона (позивач) не отримала премії. З керівниками у неї склалися напружені відносини. 15 липня 2016 року у неї робочий день закінчився о 15 годині 45 хвилин, повернулася з роботи та була вдома близько 18 години 10 хвилин. За медичною допомогою звернулася близько 20 години, перебувала на лікарняному до 20 липня 2016 року.

У судовому засіданні представник відповідача та третя особа позовні вимоги не визнали повністю, пояснили, що позивача було звільнено за прогул, який мав місце 7 липня 2016 року. В цей день ОСОБА_3 не зявилася на роботу без поважних причин, про причини неявки не повідомила. 8 липня 2016 року ОСОБА_3 вийшла на роботу, але доказів поважності причини її відсутності не надала. Цього ж дня було проведено оперативну нараду при начальнику виробничого підрозділу експлуатаційне вагонне депо Дарниця, на якій розглядалося питання відсутності на робочому місці позивача. ОСОБА_3 пояснила, що знаходилася на додатковому медичному огляді. Позивача зобовязали надати до 11 липня 2016 року докази поважності причини неявки на роботу 7 липня 2016 року, однак ОСОБА_3 до визначеного дня не надала будь-яких доказів. Працівники виробничого підрозділу, в якому працювала позивач, проходять обовязкові та додаткові медичні огляди у Київській клінічній лікарні на залізничному транспорті № 3. ПАТ «Укрзалізниця» зверталося до медичного закладу із запитом, чи зверталася ОСОБА_3 за медичною допомогою, чи отримувала направлення на додаткове медичне обстеження. 11 липня 2016 року було отримано відповідь, що позивач не зверталася по медичну допомогу, їй не призначалось додаткове обстеження. 12 липня 2016 року ОСОБА_3 надала консультативний висновок з КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» від 7 липня 2016 року. У звязку із розбіжністю пояснень позивача, які вона надавала з приводу відсутності на роботі, та наданим консультативним висновком, 12 липня 2016 року був направлений запит до КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня». 13 липня 2016 року надійшла відповідь з якої вбачалося, що ОСОБА_3 до лікувального закладу не зверталася. Для встановлення факту підробки документів та перевірки законності дій позивача, КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» та лікаря цього медичного закладу було направлено звернення до управління Національної поліції в Чернігівській області. З отриманої відповіді стало відомо, що консультативний висновок було сфальсифіковано, він не відповідав встановленій формі первинної облікової документації, на ньому відсутній підпис завідуючого відділенням, хвора не була зареєстрована в журналі обліку хворих. 15 липня 2016 року було проведено чергову оперативну нараду при начальнику виробничого підрозділу експлуатаційне вагонне депо Дарниця та прийнято рішення про звільнення ОСОБА_3 із займаної посади. Позивач була присутня на цій нараді, під підпис була ознайомлена з протоколом. 15 липня 2016 року було підписано наказ про звільнення ОСОБА_3, здійснено відповідні записи до трудової книжки та проведено розрахунок. На час звернення позивача до лікувального закладу 15 липня 2016 року о 19 годині 45 хвилин вона не перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Укрзалізниця».

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 дав показання про те, що він працює лікарем-комбустіологом КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня». ОСОБА_3 зверталася до нього за медичною допомогою у звязку із отриманим опіком. Він (свідок) оглядав хвору, призначив лікування, підписав консультативний висновок. ОСОБА_3 не писала заяви (клопотання) про її огляд, проігнорувала його прохання зареєструватися в журналі обліку хворих. Консультативний висновок, який він підписав, не відповідає встановленій формі, не давав підстав ОСОБА_3 не виходити на роботу. Йому (свідку) відомо, що клініко-експертною комісією було розглянуто звернення ПАТ «Укрзалізниця» на предмет порушень при видачі консультативного висновку та прийнято рішення, що він сфальсифікований.

Вислухавши пояснення позивача, її представника, представника відповідача, третьої особи, допитавши свідка, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

У судовому засіданні та в письмових поясненнях від 8 липня 2016 року ОСОБА_3 зазначала, що 7 липня 2016 року вона проходила додаткове медичне обстеження.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 пройшла медичний огляд 1 липня 2016 року, їй не призначалися додаткові медичні огляди, 7 липня 2016 року не зверталася за медичною допомогою, що підтверджується повідомленням Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті № 3 від 11 липня 2016 року (а.с. 36).

Відповідно до листа КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» від 13 липня 2016 року (а.с. 54) 7 липня 2016 року ОСОБА_3 не зверталася до лікарні за медичною допомогою або медичним обстеженням.

Консультативний висновок лікаря ОСОБА_5 відповідно до висновку клініко-експертної комісії КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» від 26 липня 2016 року є невстановленої форми первинної облікової документації, на ньому відсутній підпис завідуючого відділенням, хвора не зареєстрована в журналі обліку хворих, а тому є сфальсифікованим.

Зазначений консультативний висновок не є документом, який дає право на звільнення від роботи.

За таких обставин суд приходить до висновку, що 7 липня 2016 року ОСОБА_3 допустила прогул, так як була відсутня на роботі без поважних причин.

Доводи позивача та її представника про те, що ОСОБА_3 зверталася та отримувала медичну допомогу у КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються добутими по справі доказами, а саме показаннями свідка ОСОБА_5, який зазначав, що ОСОБА_3 була оглянута без заяви (клопотання), яка є обовязковою, після її огляду він (свідок) направляв хвору ОСОБА_3, щоб вона зареєструвалася у журналі обліку хворих, але вона цього не зробила.

Пояснення позивача є необґрунтованими та не логічними, оскільки отримавши 7 липня 2016 року консультативний висновок у лікаря ОСОБА_5 позивач не зверталася до лікувального закладу для оформлення листка непрацездатності, не предявила його (консультативний висновок) 8 липня 2016 року для підтвердження поважності причин відсутності на роботі.

Статтею 147 КЗпП України встановлено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

У судовому засіданні встановлено, що до ОСОБА_3 у 2015 році застосовувалося дисциплінарне стягнення у виді догани.

З матеріалів справи вбачається, що звільнення ОСОБА_3 було проведено з дотриманням вимог ст.ст. 147-1, 148, 149 КЗпП України, ОСОБА_3 була ознайомлення з наказом (розпорядження) № 193/ОС від 15 липня 2016 року, що підтверджується власноручним підписом позивача та її написом, що вона не згодна (а.с. 52).

Звільнення ОСОБА_3 застосовано правомочним органом з дотриманням встановлених строків.

До застосування дисциплінарного стягнення власник зажадав та отримав письмові пояснення від ОСОБА_3, копії яких знаходяться в матеріалах справи (а.с. 64; 65).

Доводи позивача та її представника про те, що ОСОБА_3 не надавала письмових пояснень, а писала доповідні записки, є необґрунтованими, оскільки назва документа не змінює його суті та викладеної в ній інформації.

З матеріалів справи вбачається, що при обранні виду стягнення було враховано ступінь тяжкості проступку, обставини, за яких вчинено проступок, та попередня робота працівника.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності.

Доводи позивача та її представника про те, що ОСОБА_3 було звільнено у період її тимчасової непрацездатності є необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження доказами.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 не надавала виробничому підрозділу експлуатаційне вагонне депо Дарниця листок непрацездатності серії АДЗ № 480274, який виданий 20 липня 2016 року Носівською ЦРЛ, з копії якого (а.с. 7) вбачається, що з 15 по 20 липня 2016 року ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні.

Доводи позивача про те, що вона не могла потрапити на територію виробничого підрозділу експлуатаційне вагонне депо Дарниця та здати листок непрацездатності в бухгалтерію є необґрунтованими та такими, що не підтверджуються добутими доказами.

У судовому засіданні встановлено, що: 15 липня 2016 року ОСОБА_3 відпрацювала повний робочий день; о 15 годині 44 хвилини їй було оголошено наказ про звільнення; о 18 годині 10 хвилин вона приїхала в м. Носівка та знаходилася за місцем свого проживання; о 19 годині 45 хвилин звернулася за медичною допомогою та була госпіталізована.

Таким чином суд приходить до висновку, що трудові відносини між сторонами були припинені на час звернення о 19 годині 45 хвилин 15 липня 2016 року ОСОБА_3 за медичною допомогою до Носівської ЦРЛ.

Позивач не надала доказів, які б давали суду підстави для визнання неправомірним наказу про її звільнення.

За встановлених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 не обґрунтовані на законі, не підтверджені належними доказами, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 40, 147-1, 148, 149 КЗпП України ст.ст. 213, 215 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову до Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» про визнання неправомірним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

На рішення позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення, а відповідачем та третьою особою в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя О.В.Киреєв