У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мартинюк В.І., розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 21 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 17 лютого 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

В серпні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором від 26 грудня 2006 року в сумі 130 959,48 грн.

В обґрунтування позову зазначило, що 26 грудня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір.

Відповідно до умов цього договору відповідач отримала кредит в сумі 34 470 гривень на термін до 22 грудня 2011 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 уклали договір поруки.

У зв'язку з порушенням умов кредитного договору у ОСОБА_2 утворилася заборгованість, яка станом на 16 червня 2015 року становить 130 959,48 грн, яку позивач просив стягнути з відповідачів.

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 21 жовтня 2015 року у задоволені позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 17 лютого 2016 року, рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог до ОСОБА_2 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову до ОСОБА_2 відмовлено з інших підстав. В решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення судів нижчих інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами (судом) норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та направити справу на новий розгляд.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позову виходив із того, що позовні вимоги до ОСОБА_2 заявлені по закінченню трирічного строку позовної давності. А заявлений до ОСОБА_3, як поручителя, позов безпідставний.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позову до ОСОБА_3 з підстав викладених в ст. 559 ЦК України.

Зокрема судами встановлено, що банком було порушено процедуру повідомлення поручителя про зміну відсоткової ставки (на що останній згоди не давав) і відповідно збільшення обсягу відповідальності поручителя.

В цій частині рішення Глибоцього районного суду Чернівецької області від 21 жовтня 2015 року є законним та обґрунтованим.

Разом з тим, скасовуючи рішення в частині заявлених позовних вимог до ОСОБА_2 та ухвалюючи нове рішення в цій частині позову, апеляційний суд виходив із безпідставності позовних вимог.

Апеляційним судом встановлено, що позовні вимоги до ОСОБА_2 подано в межах строку позовної давності, оскільки останній переривався поданням позову до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави. За результатом розгляду цієї справи, Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська від 3 квітня 2013 року ухвалено рішення про звернення стягнення на автомобіль, належний ОСОБА_2

В той же час, Глибоцьким районним судом Чернівецької області рішенням від 4 лютого 2011 року окрім іншого було встановлено нікчемність підвищення банком в односторонньому порядку відсоткової ставки з 1 лютого 2009 року (у зв'язку з прийняттям Закону України від 12 грудня 2008 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» в редакції, яка діяла станом на 1 лютого 2009 року), а відтак розрахунок заборгованості (за кредитним договором від 26 грудня 2006 року) наданий банком, зроблений на підставі підвищеної процентної ставки, є неправильним.

Оскільки ОСОБА_2 сплачувала щомісячні платежі у розмірі визначеному кредитним договором від 26 грудня 2006 року, то станом на 31 грудня 2011 року вона повністю розрахувалась з банком за цим договором (даний факт знайшов своє підтвердження у рішенні Глибоцького районного суду Чернівецької області від 4 лютого 2011 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави).

Таким чином суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про те, що позовні вимоги до ОСОБА_2, про стягнення боргу за кредитним договором від 26 грудня 2006 року, безпідставні.

Зі змісту рішень суду і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргоюПублічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 21 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 17 лютого 2016 року.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Мартинюк