Справа №487/8887/14-ц 01.03.2016 01.03.2016 01.03.2016
Справа № 487/8887/14-ц
Провадження №22ц/784/304/16 Головуюча в першій інстанції Агєєва Л.І.
Категорія 27 Доповідач в апеляційній інстанції Довжук Т.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої - Довжук Т.С.,

суддів: Коломієць В.В., Шолох З.Л.,

із секретарем судового засідання Гавор В.Б.,

за участю представника позивача Крупської Т.М.,

відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6,

розглянула у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_4

на заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 квітня 2015 року по справі за позовом

публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра»)

до

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА :

08 вересня 2014 року ПАТ КБ «Надра» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором в розмірі 64 429 грн. 95 коп.

Позивач зазначав, що 11 грудня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 було укладено кредитно-заствавний договір «Автопакет» № 08/12/2007/980 К 3639, згідно якого Банк надав останньому кредит на придбання автотранспортного засобу в сумі 96 900 грн. з кінцевим терміном повернення 10 червня 2014 року. В забезпечення виконання ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитним договором того ж числа між Банком та ОСОБА_5 був укладений договір поруки, а 19 лютого 2009 року між Банком та ОСОБА_8 був укладений договір поруки. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за вказаним кредитним договором, станом на 26 червня 2014 року виникла заборгованість в сумі 64 429 грн. 95 коп.

Посилаючись на викладене, а також на положення вимог ст. ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, позивач просив позов задовольнити.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 квітня 2015 стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8 в солідарному порядку на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором в сумі 59 518 грн. 61 коп. та по 198 грн. 39 коп. судового збору з кожного. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову ПАТ КБ «Надра» в задоволенні позову в повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Крім того, судом першої інстанції неправильно встановлені обставини справи, а висновки суду їм не відповідають.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, відповідачів та представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6, дослідивши надані докази та перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 11 грудня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір «Автопакет» № 08/12/2007/980 К 3639, згідно якого Банк надав останньому кредит на придбання автотранспортного засобу в сумі 96 900 грн. з кінцевим терміном повернення 10 червня 2014 року та цим же договором автомобіль марки КІА, який належить на праві власності ОСОБА_9, переданий у заставу (а.с. 10-16).

В забезпечення виконання ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитним договором того ж числа між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_5 був укладений договір поруки (а.с.10-16).

В подальшому, а саме 19 лютого 2009 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_8 був укладений договір поруки, відповідно до якого останній відповідає разом з ОСОБА_4 як солідарний боржник за кредитним договором (а.с. 6-7, 34-35).

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідачі зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконали, у зв'язку з чим станом на 26 червня 2014 року існує заборгованість перед Банком.

Згідно наданого позивачем розрахунку відповідач ОСОБА_4 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав у зв'язку з чим станом на 26 червня 2014 року існує заборгованість перед Банком в розмірі 64 429 грн. 95 коп., яка складається із: основного боргу - 42 738 грн. 16 коп., відсоткам по кредиту - 12 793 грн. 95 коп., пені - 3 986 грн. 50 коп., 3 738 грн. 94 коп. - індексу інфляції та 1 172 грн. 40 коп. штрафу.

Статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України визначено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Посилання відповідача ОСОБА_9 в апеляційній скарзі на те, що з 23 жовтня 2008 року по 26 лютого 2010 року він знаходився в місцях позбавлення волі, що позбавляло його можливості сплачувати кредит та, що його дружина, яка є поручителем за його кредитним договором, 28 січня 2009 року передала автомобіль КІА у розпорядження ПАТ КБ «Надра», що підтверджує копіями заяви ОСОБА_5 та актом перевірки наявності і стану залогового майна, не заслуговують на увагу виходячи з наступного.

Так, як вбачається з кредитної справи (копія додається до справи), засуджений ОСОБА_4 18 лютого 2009 року звернувся із заявою до ПАТ КБ «Надра» про введення поручителя за його кредитним договором ОСОБА_8 та передачі йому залогового майна (а.с. 79 кредитної справи). Аналогічна заява 18 лютого 2009 року була подана і поручителем ОСОБА_5 (а.с. 80 кредитної справи). Написання вказаних заяв відповідачами ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не заперечується.

Тобто, вказане спростовує доводи ОСОБА_4, що після 28 січня 2009 року залогове майно знаходилось у розпорядженні Банка.

На підставі цих заяв 19 лютого 2009 року ПАТ КБ «Надра» уклав договір поруки з ОСОБА_8, який зобов'язався відповідати солідарно з ОСОБА_4 за належне виконання спірного кредитного договору.

Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 26 червня 2014 року, з лютого 2009 року по січень 2013 року ОСОБА_8, як солідарним поручителем за належне виконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором, регулярно проводилась проплата кредиту, що відповідачами ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не спростовується (а.с. 32).

Заява ОСОБА_5 про передачу залогового автомобіля Банку від 28 січня 2009 року та акт перевірки наявності і стану залогового майна, які надані ОСОБА_4 в копіях до апеляційної скарги, в матеріалах кредитної справи, яка пронумерована та прошита, не містяться.

Крім того, в матеріалах кредитної справи наявний акт від 19 червня 2012 року про перевірку наявності і стану спірного залогового автомобіля (а.с. 76 кредитної справи), що підтверджує наявність спірного автомобіля у боржника.

Доказів, які б спростовували зазначений факт відповідачами по справі не надано.

Також, 24 грудня 2012 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено реєстраційний запис щодо заставного рухомого майна (автомобіль марки КІА) на підставі спірного кредитного договору, за яким боржником є ОСОБА_4, та із забороною відчуження об'єкта обтяження. Строк дії обтяження визначено до 24 грудня 2017 року (а.с. 74 кредитної справи).

Посилання в апеляційній скарзі на положення ч. 2 ст. 586 ЦК України та на те, що по факту відбулася уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі (ОСОБА_8.). також не заслуговують на увагу, ґрунтуються на помилковому тлумаченні закону, спростовуються матеріалами справи і матеріалами кредитної справи та не підтверджені належними і допустимими доказами.

Відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права та судом першої інстанції неправильно встановлені обставини справи, а висновки суду їм не відповідають є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що боржник ОСОБА_4 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором не виконав, в зв'язку з чим виникла заборгованість, а тому правомірні вимоги позивача про стягнення заборгованості з боржника та відповідальності поручителів за кредитним договором.

Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з відповідачів у солідарному порядку загальної заборгованості за вказаним договором, суд залишив поза увагою ту обставину, що ОСОБА_5 і ОСОБА_8 виступали поручителями за різними договорами поруки.

Так, правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, урегульовані ст. 554 ЦК України. Зі змісту цієї норми вбачається можливим встановлення поруки, щодо виконання одного й того самого зобов'язання одночасно з боку декількох осіб. Однак, така порука виникає на підставі її спільного надання, у формі укладення одного договору (ч. 3 ст. 554 ЦК). У такому разі поручителі відповідають перед кредитором солідарно.

З договорів поруки від 11 грудня 2007 року і від 19 лютого 2009 року вбачається, що вони були укладанні окремо кожним поручителем (а.с. 10, 6), тобто в цьому випадку ч. 3 ст. 554 ЦК України застосована бути не може. Поручителі не несуть у такому разі солідарну відповідальність, оскільки не можна говорити про їхню спільну поруку.

За таких обставин кредитор має право пред'являти вимогу до кожного з поручителів на підставі відповідного договору.

Таким чином, ОСОБА_5 і ОСОБА_8 повинні нести відповідальність солідарно з ОСОБА_4, але окремо от іншого поручителя.

На підставі викладеного, рішення суду в частині порядку стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає зміні.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу позивачем по справі не оскаржувалося та його законність колегією суддів не перевірялось.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині порядку стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно змінити, а в іншій частині зазначене рішення є законним й обґрунтованим та підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 квітня 2015 року в частині порядку стягнення заборгованості за кредитним договором змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість по кредитному договору «Автопакет» № 08/12/2007/980 К 3639 від 11 грудня 2007 року в розмірі 59 518 грн. 61 коп. (п'ятдесят дев'ять тисяч п'ятсот вісімнадцять грн. 61 коп.), яка складається з: 42 738 грн. 16 коп. основного боргу; 12 793 грн. 95 коп. заборгованості по процентам; 3 986 грн. 50 коп. пені.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_8 в солідарному порядку на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість по кредитному договору «Автопакет» № 08/12/2007/980 К 3639 від 11 грудня 2007 року в розмірі 59 518 грн. 61 коп. (п'ятдесят дев'ять тисяч п'ятсот вісімнадцять грн. 61 коп.), яка складається з: 42 738 грн. 16 коп. основного боргу; 12 793 грн. 95 коп. заборгованості по процентам; 3 986 грн. 50 коп. пені.

В іншій частині зазначене рішення суду залишити без змін.

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Т.С. Довжук

Судді В.В. Коломієць

З.Л. Шолох