Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

за участю:

представника позивачки - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 2005 року. Шлюб зареєстрований 24.09.2005 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний запис за № 1148. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка в судовому засіданні підтримує вимоги, мотивуючи тим, що протягом декількох років сімейне життя поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті привело до припинення шлюбних відносин, вважає, що сім'я повністю розпалась, оскільки стало зрозумілим, що втрачені почуття і сенсу підтримувати спільне життя не має. З грудня 2015 проживають окремо, переконалась, що є зовсім різними людьми, сімейні стосунки не підтримують, ведуть роздільне господарство та мають різний бюджет і тому в подальшому підстав для збереження їх сім'ї не має. В сім'ї виникали конфлікти та сварки через різність поглядів на життя та сімейні відносини, що негативно впливало на їх відносини. Відповідачем влаштовувались насильство в сім'ї в присутності дитини, вона боїться чоловіка, чоловік вживав спиртні напої. Вважає, що збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «ОСОБА_2».

Зазначає, що житлових спорів на час звернення до суду з цією позовною заявою про розірвання шлюбу у неї не існує, не порушується і питання встановлення місця проживання дитини чи стягнення аліментів, оскільки у разі виникнення спору з приводу даних питань будуть вирішувати їх окремо. Просить позов задовольнити, наполягаючи на розірванні шлюбу, заперечує проти надання судом будь-якого строку для примирення, оскільки сенсу в цьому не має і за час який не проживали разом відповідач не намагався відновити стосунки.

Представник позивачки в судовому засіданні повністю підтримує вимоги позивачки, вважає суду надано достатньо доказів для задоволення вимог позивачки, оскільки остання категорично не бажає збереження шлюбу та не має суд підстав для надання строку їм для примирення.

Відповідач в судовому засіданні проти вимог фактично заперечує, обґрунтувавши запереченнями, вважає є можливість відновити стосунки, в задоволенні вимог просить відмовити та надати строк для примирення, мотиви дружини вважає надуманими та непереконливими.

Вислухавши пояснення позивачки, представника позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов доведений та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так частина друга ст. 104 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Зі змісту статті 105 СК України вбачається, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, ведення спільного господарства та бюджету, проживають окремо і позивачка не бажає відновлення сімейних стосунків.

Вирішуючи питання про розірвання шлюбу суд враховує також ту обставину, що відповідачем не надано суду будь-яких доказів в підтвердження його дійсних намірів для збереження сім'ї та належних доказів, які б свідчили про його дії які б переконали в можливості відновлення стосунків сторін в майбутньому і мали суттєве значення при розгляді справи та були підставою для відмови в позові. Надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним, оскільки позивачка категорично заперечує проти цього, а відповідачу строк необхідним є на думку суду лише для вирішення майнових та житлових питань, а не з метою збереження шлюбу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає неможливим в подальшому зберегти їх сім'ю, шлюб сторін носить формальний характер, а тому суперечить їх інтересам та інтересам їхньої малолітньої дитини, що має істотне значення.

На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 208, 209, 213-215, 218, 223 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Шлюб зареєстрований 24.09.2005 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 1148 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище: «ОСОБА_2».

Рішення суду після набрання ним законної сили направити до Відділу реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб, відповідно до вимог ч. 2 ст. 115 СК України.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

задоволено

Суддя В. С. Декаленко