Провадження № 4-с/229/2/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року Дружківський міський суд Донецької області в складі:

головуючої судді Рагозіної С.О.,

за участю секретаря Пантелєєвої Є.О.,

представника заявника ОСОБА_1,

представника заінтересованої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дружківка Донецької області скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

02 грудня 2015 року заявник ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій вказала, що 24 листопада 2015 року вона в приміщенні відділу державної виконавчої служби Дружківського міського управління юстиції отримала повідомлення про те, що 08 травня 2015 року державним виконавцем за заявою стягувача ОСОБА_4 була скасована постанова про закінчення виконавчого провадження від 17 березня 2015 року з виконання виконавчого листа №2/229/351/2014, виданого Дружківським міським судом Донецької області 15 серпня 2014 року про зобовязання боржника ОСОБА_3 не чинити перешкод у користуванні будинком, який розташований за адресою: м. Дружківка, вул. Жертв Революції, 18, та надати ключі від вхідної двері та інших приміщень будинку, а також гаражу та хвіртки. Також було повідомлено, що було відновлено вказане виконавче провадження на підставі ч.2 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV (далі Закон № 606-XIV), та вказані постанови були направлені сторонам 08 травня 2015 року. ОСОБА_3 вказує, що постанови від 08 травня 2015 року про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та про відновлення виконавчого провадження вона не отримувала. Копії вказаних постанов їй було вручено лише 25 листопада 2015 року. Вважає, що дії державного виконавця ВДВС Дружківського МУЮ щодо винесення постанови про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та про відновлення виконавчого провадження є незаконними, оскільки для цього не було законних підстав.

В повідомленні від 23 листопада 2015 року ОСОБА_3 було запропоновано в строк до 09 грудня 2015 року самостійно виконати рішення суду, про що повідомити ВДВС Дружківського МУЮ. Зазначено в повідомленні, що у разі невиконання самостійно ОСОБА_3 рішення суду в зазначений строк буде розпочато примусове виконання цього рішення та проведено вселення стягувача ОСОБА_4 об 11 годині 10 грудня 2015 року. ОСОБА_3 вважає безпідставними дії державного виконавця щодо вселення стягувача ОСОБА_4 у будинок, оскільки вона добровільно виконує рішення суду. Стягувач ОСОБА_4 своє право на повторне вселення в будинок, передбачене ч.6 ст.79 Закону України «Про виконавче провадження», вже використав 16 березня 2015 року.

ОСОБА_3 просить визнати неправомірними дії державного виконавця ВДВС Дружківського МУЮ ОСОБА_2 щодо винесення постанови про скасування процесуального документу від 08 травня 2015 року, щодо винесення постанови поро відновлення виконавчого провадження від 08 травня 2015 року. Скасувати ці постанови, визнати неправомірними дії начальника ВДВС Дружківського МУЮ ОСОБА_5 щодо призначення проведення виконавчих дій з примусового вселення втретє.

В судове засідання ОСОБА_3 не з'явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином.

Представник заявника ОСОБА_3 ОСОБА_1 підтримала скаргу з підстав, викладених у скарзі. Зазначила, що ОСОБА_3 добровільно виконує рішення суду про вселення ОСОБА_4 у будинок, не чинить перешкод йому у користуванні будинком, надала ОСОБА_4 ключі від дверей, інших приміщень, гаражу та хвіртки. Це підтверджено актами державного виконавця 30 жовтня 2014 року та 16 березня 2015 року. Цей факт був встановлений і в рішенні суду від 25 вересня 2015 року №2/229/531/2015 при розгляді справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Той факт, що ОСОБА_4 має безперешкодний доступ до будинку підтверджений перевіркою Дружківського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 25 листопада 2014 року. Сам же ОСОБА_4 не бажає мешкати у будинку. ОСОБА_3 неодноразово повідомляла ВДВС Дружківського МУЮ про добровільне виконання рішення суду, тому проведення примусового вселення ОСОБА_4 безпідставне. Крім того, у державного виконавця Такунова С.В. не було належних повноважень скасовувати постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки такі повноваження йому не надані Законом України «Про виконавче провадження». Просить задовольнити скаргу в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи державний виконавець ВДВС Дружківського МУЮ ОСОБА_2 в частині оскарження його дій скаргу не визнав, пояснив, що винесена ним постанова від 08 травня 2015 року про скасування процесуального документу є технічно необхідною для внесення до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень даних про відновлення виконавчого провадження. Постанову про відновлення виконавчого провадження від 08 травня 2015 року він виніс у відповідності до ч.2 ст. 51 Закону № 606-XIV, оскільки від стягувача надійшла заява про примусове його вселення до будинку у звязку із перешкодами у цьому з боку боржника.

Зацікавлена особа ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд скарги без його участі. У своїх письмових запереченням просить відмовити у задоволенні скарги, оскільки ОСОБА_3 перешкоджає йому користуватися своєю власністю.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали скарги, суд встановив таке.

Відповідно до статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Стаття 385 ЦПК України встановлює, що скаргу може бути подано до суду:

у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод;

у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Суд встановив, що 08 травня 2015 року державним виконавцем ВДВС Дружківського міського управління юстиції ОСОБА_2 при здійсненні контролю за діями державного виконавця при примусовому виконанні виконавчого листа №2/229/351/2014, виданого 15 серпня 204 року Дружківським міським судом про зобов'язання боржника не чинити перешкод у користуванні будинком, який розташований за адресою: м. Дружківка, вул. Жертв Революції, буд. 18, та надати ключі від вхідної двері та інших приміщень будинку, а також гаражу, хвіртки, винесено постанову про скасування процесуального документу «Постанова про закінчення виконавчого провадження (п.8 ч.1 ст.49) від 17 березня 2015 року» про примусове виконання цього виконавчого листа. Постановою державного виконавця ВДВС Дружківського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 08 травня 2015 року виконавче провадження за цим виконавчим листом було відновлено. Ці постанови були надіслані ОСОБА_3 на адресу, вказану у виконавчому листі: м. Дружківка, вул. Жертв Революції, 18, про що свідчать супровідні листи від 08 травня 2015 року №5524 та №5525.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

У своїй скарзі ОСОБА_3 вказала, що отримала копії постанов державного виконавця від 08 травня 2015 року лише 25 листопада 2015 року, але доказів на підтвердження цього факту суду не надала. Клопотань про витребування відповідної інформації ані від заявника ОСОБА_3, ані від її представника ОСОБА_1 в судовому засіданні не надійшло.

Виходячи з цього, суд вважає, що заявником ОСОБА_3 пропущений встановлений статтею 385 ЦПК України десятиденний строк оскарження дій державного виконавця ВДВС Дружківського МУЮ щодо винесення постанови про скасування процесуального документу від 08 травня 2015 року та постанови про відновлення виконавчого провадження від 08 травня 2015 року, клопотань про поновлення пропущеного строку від неї та її представника не надійшло, а тому скарга ОСОБА_3 в цій частині має бути залишена без розгляду.

Щодо визнання неправомірними дій начальника ВДВС Дружківського МУЮ ОСОБА_5 щодо призначення проведення виконавчих дій з примусового вселення втретє суд встановив таке.

Статтею 79 Закону України «Про виконавче провадження» встановлений порядок виконання рішення про вселення стягувача. Встановлено, що:

1. Державний виконавець перевіряє виконання рішення про вселення стягувача на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

2. У разі невиконання боржником рішення державний виконавець виконує його примусово.

Примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання (перебування) в ньому.

3. Державний виконавець зобов'язаний письмово повідомити боржника і стягувача про день і час примусового вселення. Боржник вважається повідомленим про примусове вселення стягувача, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися вселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, повідомленого про день і час вселення, не є перешкодою для виконання рішення про вселення.

4. У разі якщо боржник перешкоджає виконанню рішення про вселення стягувача, на нього накладається штраф та застосовуються інші заходи, передбачені законом. При цьому вселення здійснюється у присутності понятих із залученням поліцейських.

5. Про примусове вселення стягувача державний виконавець складає акт. Після складення акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження.

6. У разі подальшого перешкоджання боржником проживанню (перебуванню) стягувача у приміщенні, в яке його вселено, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. У такому разі державний виконавець має право повторно здійснити примусове вселення стягувача та накласти на боржника штраф у подвійному розмірі відповідно до статті 89 цього Закону. Виконавче провадження не відновлюється і повторне примусове вселення стягувача не здійснюється, якщо особа, яка перешкоджає його проживанню (перебуванню), не є боржником. Питання про вселення стягувача в такому разі вирішується в судовому порядку.

ОСОБА_3 вважає, що стягувач ОСОБА_4 не має права звертатися до ВДВС про примусове виконання рішення, оскільки вона добровільно виконує рішення суд, що підтверджується актами державних виконавців, тим більше, що ОСОБА_4 вже двічі було вселено до будинку 30 жовтня 2014 року та 16 березня 2015 року.

Принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, а у статті 14 ЦПК визначені ознаки обов'язковості судових рішень. Крім того, виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав.

Відповідно до ч.2 ст. 51 Закону № 606-XIV за наявності обставин, передбачених частиною шостою статті 79 цього Закону, а саме у разі подальшого перешкоджання боржником проживанню (перебуванню) стягувача у приміщенні, в яке його вселено, виконавче провадження підлягає відновленню у триденний строк з дня надходження до державного виконавця відповідної заяви стягувача. Тобто, визначальною для відновлення виконавчого провадження на підставі ч.2 ст. 51 Закону, є заява стягувача. Для сумлінного виконання своїх обовязків у виконавчому провадженні та добровільного виконання рішення суду боржнику надається строк, встановлений частиною другою статті 25 Закону, а штраф та інші заходи, передбачені законом, застосовуються до боржника тільки у разі його перешкоджання виконанню рішення про вселення стягувача.

Законодавством не встановлено обмеження в кількості разів для звернення стягувача з заявами до державного виконавця про примусове вселення. В частині 6 ст. 79 Закону № 606-XIV зазначено, що державний виконавець має право повторно здійснити примусове вселення стягувача, але не встановлено, що це можливо здійснити тільки два рази. Повторно в даному випадку може тлумачитись не як «удруге», а як таке, що вчиняється не один раз.

Повідомленням від 23 листопада 2015 року ОСОБА_3 було запропоновано в строк до 09 грудня 2015 року самостійно виконати рішення суду Дружківського міського суду про зобов'язання боржника не чинити перешкод у користуванні будинком, який розташований за адресою: м. Дружківка, вул. Жертв Революції, буд. 18, та надати ключі від вхідної двері та інших приміщень будинку, а також гаражу, хвіртки. У разі невиконання самостійно рішення суду в зазначений строк буде розпочато примусове виконання цього рішення та проведення вселення стягувача ОСОБА_4 об 11 годині 10 грудня 2015 року.

Такі дії державного виконавця цілком відповідають вимогам статті 79 Закону України «Про виконавче провадження», а тому суд вважає, що скарга в частині оскарження цих дій не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 383-389 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

скаргу ОСОБА_3 в частині визнання неправомірними дій державного виконавця ВДВС Дружківського МУЮ ОСОБА_2 щодо винесення постанови про скасування процесуального документу від 08 травня 2015 року, щодо винесення постанови про відновлення виконавчого провадження від 08 травня 2015 року, скасування цих постанов залишити без розгляду.

Скаргу ОСОБА_3 в частині визнання неправомірними дій начальника ВДВС Дружківського МУЮ ОСОБА_5 щодо призначення проведення виконавчих дій з примусового вселення втретє залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили через пять днів з дня проголошення ухвали, якщо продовж цього строку не подана апеляційна скарга, або після розгляду апеляційним судом у разі подання апеляційної скарги.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: С. О. Рагозіна