АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 596/1394/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Митражик Е.М.
Провадження № 22-ц/789/240/16 Доповідач - Шевчук Г.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Міщій О. Я., Ткач З. Є.,

за участю секретаря - Романська К.М.

представника апелянта - Панченко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" на рішення Гусятинського районного суду від 9 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" про визнання недійсним кредитного договору ,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Гусятинського районного суду від 9 грудня 2015 року позовні вимоги задоволено. Визнано недійсним кредитний договір №500514734 від 9 вересня 2014 року, укладений між ОСОБА_2 та Публічним акціонреним товариством "Альфа-Банк".

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" в користь держави судовий збір в розмірі 487 ( чотириста вісімдесят сім) гривень 20 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ "Альфа-Банк" просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким застосувати наслідки недійсності кредитного договору - реституцію, згідно якої стягнути з ОСОБА_2 суму отриманого кредиту в розмірі 5500 грн., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обгрунтування вимог зазначає, що жодних доказів, що під час укладення кредитного договору 09.09.2014 року позивачка мала психічні захворювання не було надано під час розгляду справи. Довідка від 22.02.2015 року Гусятинської ЦКРЛ, яку взяв до уваги суд, датована після укладення кредитного договору, тому не може братись до уваги.

У судовому засіданні представник апелянта апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, хоч належним чином була повідомлена про час і місце судового засідання.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи в апеляційному суді.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення .

Згідно зі ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу .

Відповідно до ч. 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін.

Встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом 2-ї групи довічно, причина загальне захворювання, що стверджується довідкою до Акта огляду медико-соціальною експертною ( псих. МСЕК) серії АВ №0344280 від 05.03.2015 року.

9 вересня 2014 року між сторонами укладено кредитний договір № 500514734, згідно якого ОСОБА_2 (Позичальник) отримала в ПАТ «Альфа-банк» (Банк або Кредитор) кредит на суму 5500,00 грн. із процентною ставкою за користування кредитом 0,1 % строком до 10.09.2017 року .

Задовольняючи позов про визнання кредитного договору недійсним, суд першої інстанції правильно виходив із того, що позивачка відповідно до висновку судово-психіатричного експерта на момент його укладення не усвідомлювала значення своїх дій і не могла керувати ними.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та грунтується на матеріалах справи.

Відповідно до довідки Поліклініки Гусятинської ЦКРЛ №19 від 22.01.2015 року ОСОБА_2 знаходиться на «Д» обліку в психіатричному кабінеті Гусятинської ЦРКЛ з 2000 року. Діагноз: шизофренія, параноїдна форма.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №595 від 12.11.2015 р., ОСОБА_2 в період з 01.08.2014 р. по 01.11.2014 р. страждала на параноїдну шизофренію, безперервний перебіг, стабільний дефект, що досягає рівня вираженого хронічного психозу. По своєму психічному стану в період з 01.08.2014 р. по 01.11.2014 р. ОСОБА_2 не могла керувати своїми діями і давати звіт своїм діям.п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний не судом.

Відповідно до ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Згідно п.16 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК. Доводи апеляційної скарги,що суд безпідставно взяв до увги висновок судово-психіатричного експерта №595 від 12.11.2015 р.,колегія суддів не бере до увиги як необгрунтований, оскільки висновок винесено у відповідності до закону. Згідно з вимогами ст.ст.57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів.

В силу ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про застосування в даному випадку реституції колегія суддів не бере до уваги, оскільки п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» встановлено, що вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги, однак сторонами у справі такі вимоги не заявлялися.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що висновки суду першої інстанції, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Керуючись ч.1, п.1 ст.307, ст.ст.308; 313; 314; 317; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" відхилити.

Рішення Гусятинського районного суду від 9 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня набрання ннею законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Г.М. Шевчук