Справа№333/7546/15-ц
Пр.№2/333/215/16
03 лютого 2016 року м.Запоріжжя
Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого Наумової І.Й.
при секретарі Кунець В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» про захист прав споживачів та визнання недійсним п.1.8 кредитного договору №014/17-02/4307-50 від 14 травня 2007 року, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ«ОСОБА_2 Аваль» про захист прав споживачів та визнання недійсним п.1.8 кредитного договору №014/17-02/4307-50 від 14 травня 2007 року , посилаючись на те, що 14 травня 2007року між ВАТ «ОСОБА_2 Аваль», правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 014/17-02/4307-50,відповідно до якого ОСОБА_1 було надано кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з лімітом 50 500,00 доларів США строком до 13 травня 2027року включно. Відповідно до п. 1. 7 Кредитного договору № 014/17-02/4307-50від 14травня 2007року позичальник зобов'язується одноразово при наданні кредиту, сплатити ОСОБА_3 комісію за оформлення кредиту в розмірі 1% (без ПДВ). Крім цього, в п. 1.8 Кредитного договору закріплено, що додатковопозичальник сплачує накористь Кредитора комісії за кредитне обслуговування (Управління кредитом, без ПДВ): щорічно до 15 (п'ятнадцятого) числа місяця, наступного за звітним роком обслуговування кредиту, комісію в розмірі згідно чинних тарифів кредитора на момент сплати комісії; щомісячно до 15 (п'ятнадцятого) числа місяця, наступного за звітним місяцем обслуговування кредиту комісію в розмірі чинних тарифів кредитора на момент сплати комісії. Відповідно до п. 1.10зазначеного Кредитного договору кредитор має самостійно змінювати ОСОБА_3. У разі змін ОСОБА_3 інформація про такі зміни розміщується кредитором на інформаційних дошках встановлених в операційних залах відділень Кредитора. З огляду на зазначені пункти кредитного договору вбачається, що банк наділений правом самостійно змінювати тарифи, а позичальник крім одноразової сплати комісії за кредитне обслуговування повинен сплачувати додатково щорічно і щомісячно комісію за обслуговування кредиту з урахуванням нових тарифів банку. Позивач вважає п.1.8 Кредитного договору №014/17-02/4307-50 від 14 травня 2007 року несправедливим, оскільки всупереч ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління НБУ від 10.05.2007 року №168 ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» було включено до кредитного договору умову, що передбачає сплату щорічно і щомісячно комісій за обслуговування (управління) кредитом. В звязку з чим, просить суд визнати недійсним п.1.8 кредитного договору №014/17-02/4307-50 від 14 травня 2007 року, укладений між ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» та ОСОБА_1.
В судове засідання представник позивача не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом своєчасно та належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
В судове засідання представник відповідача не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином, заяв та клопотань до суду не надавав. В попередніх судових засіданнях надавав заперечення проти позову, в яких зазначив, що Кредитним договором встановлено, а саме згідно п. 1.8. Кредитного договору, позичальник сплачує Кредитору комісії за кредитне обслуговування (управління кредитом) за Договором. Кредитний договір підписаний обома сторонами та скріплений печаткою ОСОБА_3. Тобто вищезазначені виплати були зазначені у кредитному договорі та позичальник з ними погодився. Відповідно до п.п. 8.1 -8.6, «Позичальник усвідомлює та гарантує, що умови цього Договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам (інтересам його сімї). є розумними та справедливими. Підписанням цього Договору Позичальник свідчить, що йому розтлумачено (зрозуміло) та він згоден, що зміна курсу іноземної валюти відносно національної грошової одиниці України може привести до значних збитків та погіршення фінансового стану Позичальника. Позичальник підтверджує, що перед укладанням цього Договору він повідомлений в письмовій формі про всі умови споживчого кредитування в АТ «ОСОБА_2 Аваль» та орієнтовану сукупну вартість кредиту, що підтверджується ознайомленням Позичальника з умовами кредитування, які є невідємною частиною цього договору, та не має зауважень, претензій щодо наданої інформації. Надана Позичальнику інформація є повною, необхідною, доступною, достовірною та своєчасною.» Отже, на момент укладення договору позичальнику була надана повна та вичерпна інформація, необхідна та достатня для прийняття ним зваженого та свідомого рішення щодо отримання кредиту. Зважаючи на те, що обставини, на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, не були підтверджені належними та допустимими доказами, що спірний правочин було укладено в належній формі на узгоджених сторонами умовах, при цьому було додержано всі вимоги, які є необхідними для чинності правочинів, передбачені діючим законодавством України підстави для визнання правочину недійсним відсутні. Крім того, строк позовної давності обчислюється з 14.05.2007 р. з моменту укладання договору і спливає 14.05.2010 р., адже саме 14.05.2007 р. позичальник ознайомився із текстом договору й підписав його, погодився із його умовами. В звязку з чим, відповідач просить застосувати строк позовної давності.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів, та на підставі ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, ухвалити заочне рішення.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
14 травня 2007року між ВАТ «ОСОБА_2 Аваль», правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 014/17-02/4307-50,відповідно до якого ОСОБА_1 було надано кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з лімітом 50 500,00 доларів США строком до 13 травня 2027року включно.
Відповідно до п. 1. 7 Кредитного договору № 014/17-02/4307-50від 14травня 2007року позичальник зобов'язується одноразово при наданні кредиту, сплатити ОСОБА_3 комісію за оформлення кредиту в розмірі 1% (без ПДВ).
Відповідно до п. 1.8 Кредитного договору закріплено, що додатковопозичальник сплачує накористь Кредитора комісії за кредитне обслуговування (Управління кредитом, без ПДВ): щорічно до 15 (п'ятнадцятого) числа місяця, наступного за звітним роком обслуговування кредиту, комісію в розмірі згідно чинних тарифів кредитора на момент сплати комісії; щомісячно до 15 (п'ятнадцятого) числа місяця, наступного за звітним місяцем обслуговування кредиту комісію в розмірі чинних тарифів кредитора на момент сплати комісії. Відповідно до п. 1.10зазначеного Кредитного договору кредитор має самостійно змінювати ОСОБА_3.
Відповідно до п.1.10 Кредитного договору кредитор має самостійно змінювати ОСОБА_3. У разі змін ОСОБА_3 інформація про такі зміни розміщується Кредитором на інформаційних дошках встановлених в операційних залах відділень Кредитора.
Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншими актами цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно з п. 3.6. Постанови Національного Банку України від 10.05.2007 року № 168 "Банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо)."
Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Оскільки відповідно до умов вказаного кредитного договору банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».
За положеннями ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
Згідно із ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 визначено, що положення пп. 22, 23 ст. 1, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Таким чином, встановивши в кредитному договорі сплату щорічної та щомісячної комісії за управління кредитом, банком не було зазначено про те, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу, при цьому нарахування комісії проводиться відповідачем за послуги, що супроводжують кредит і є компенсацією сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним.

На підставі вищевикладеного, встановивши, що передбачена умовами кредитного договору щорічна та щомісячна сплата комісія за управління є несправедливою умовою договору, відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суд дійшов висновку про задоволення вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним п.1.8 кредитного договору №014/17-02/4307-50 від 14 травня 2007 року

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 1, 11, 21 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст.ст. 203, 205, 215 ЦК України, ст.ст. 3, 5, 11, 15, 110 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» про захист прав споживачів та визнання недійсним п.1.8 кредитного договору №014/17-02/4307-50 від 14 травня 2007 року задовольнити у повному обсязі.

Визнати недійсним п.1.8 кредитного договору №014/17-02/4307-50 від 14 травня 2007 року, укладений між ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» та ОСОБА_1.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн..

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів після отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції може бути подана до Запорізького апеляційного суду, через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І.Й. Наумова