Номер провадження: 22-ц/785/2261/16
Головуючий у першій інстанції Маломуж А. І.
Доповідач Коротков В. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Короткова В.Д.

суддів Гончаренко В.М., Комаровської Н.В.

з участю секретаря Ярахмедова Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м.Одеси від 17 вересня 2014 року

встановила:

В січні 2013 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 1 грудня 2010 року вона передала в борг відповідачу 16 000 доларів США. Оскільки відповідач не повернув кошти, позивачка просила стягнути з нього еквівалент боргу за курсом НБУ на час ухвалення рішення, а також стягнути витрати на правову допомогу в сумі 3 000 грн. та судовий збір в сумі 1 278,40 грн.

Справа розглянута в відсутності відповідача.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 17 вересня 2014 року позов задоволений частково: суд стягнув з відповідача на користь позивачки борг в сумі 209 280 гривень, витрати на правову допомогу в сумі 292,32 грн., судовий збір в сумі 1 278,40 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи заперечень на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що укладення договору позики між сторонами підтверджується розпискою про отримання коштів, і відповідач зобов»язаний повернути кошти, які отримав в борг.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони ґрунтуються на законі та підтверджуються матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі розписки від 1 грудня 2010 року відповідач отримав у позивачки в борг грошові кошти в сумі 16 000 доларів США, які не повернув на вимогу позивачки (а.с.6).

Відповідно до частини 1 статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частина 2 статті 1047 ЦК України передбачає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Суд першої інстанції правильно застосував зазначені норми матеріального права та прийшов до обгрунтованого висновку про те, що відповідач зобов»язаний повернути кошти, які отримав в борг, а тому стягнув з відповідача на користь позивачки еквівалент 16 000 доларів США в сумі 209 208 гривень.

Суд також обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивачки на підставі частини 1 статті 88 ЦПК України витрати на правову допомогу в сумі 292,32 грн. та судовий збір в сумі 1 278,40 грн.

Колегія суддів відхиляє довід апеляційної скарги про те, що відповідач «…ніякого договору позики не підписував…». Колегія суддів оглянула в судовому засідання оригінал розписки від 1 грудня 2010 року, а позивачка підтвердила, що зазначена розписка власноруч складена відповідачем. В той же час, відповідач та його представник, які були належним чином повідомлені про судове засідання апеляційного суду, не з»явилися в судове засідання та відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України не надали доказів на підтвердження своїх доводів та не спростували представлений позивачкою письмовий доказ - розписку про отримання коштів.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду, судове рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Київського районного суду м.Одеси від 17 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області В.Д.Коротков

В.М.Гончаренко

Н.В.Комаровська