Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.05.2016 року Юрївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Маренич С.О., при секретарі Літвіченко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Юр"ївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, в обґрунтування своїх вимог вказуючи на те, що 22.07.2006 року між ним та відповідачкою по справі був укладений шлюб, від якого сторони мають двох неповнолітніх дітей - доньку Дарину, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, які після розірвання шлюбу залишаться проживати з відповідачем по справі.

Позивач зазначав, що спільне життя з відповідачкою не склалося через несумісність характерів, різні погляди на життя та виховання дітей, ведення домашнього господарства, вирішення побутових питань, та виконання подружніх обовязків. При цьому часті сварки та скандали призвели до втрати почуття поваги та кохання один до одного. Шлюбно - сімейні відносини, сумісне проживання та ведення спільного господарства припинені між сторонами з лютого 2014 року. Подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Спору по майну не має.

Посилаючись на ст. ст. 110, 112, 157 СК України позивач просив розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачкою по справі 22.07.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Юрївського районного управління юстиції Дніпропетровської області по актовому запису № 05.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи в судовому засіданні в його відсутності, при цьому позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав повністю, вказавши, що після розірвання шлюбу діти проживатимуть з відповідачкою, на утримання останніх позивач буде сплачувати аліменти. Шлюбно сімейні відносини припинено з 2014 року. Причиною розірвання шлюбу є несумісність характерів, різні погляди на життя. Строк на примирення не потрібен. Спору по майну не має. Судові витрати по справі позивач просив залишити за ним (ас. 22).

Окрім того, позивачу ОСОБА_1 за його заявою (ас. 24), повернуто оригінал свідоцтва про шлюб, доданий ним до позовної заяви, про що свідчить розписка про отримання останнього у ксерокопії свідоцтва про шлюб (ас. 5).

Відповідачка по справі ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, при цьому позові вимоги визнала повністю, зазначивши в заяві обставини аналогічні, викладеним в заяві позивача, крім того, вказавши , що буде подавати позов про стягнення з позивача аліментів на утримання дітей та після розірвання шлюбу прізвище змінювати не бажає (ас. 23).

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в судовому засіданні у відсутності сторін, на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини останніх, при цьому відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд знаходить встановленими наступні обставини:

- 22.07.200 року між сторонами зареєстровано шлюб, від якого останні мають двох неповнолітніх дітей - доньку Дарину, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, які після розірвання шлюбу залишаться проживати з відповідачем по справі, позивач на утримання останніх буде надавати матеріальну допомогу , а за необхідності сплачувати аліменти.

Дане підтверджено в судовому засіданні копією свідоцтва про шлюб серії 1-КИ № 037149 від 22.07.2006 року, а також копіями свідоцтв про народження дітей серії 1-КИ № 075251 від 14.11.2006 року та серії 1-КИ № 170087 від 07.02.2008 року (ас. 5, 6, 7).

Шлюбно сімейні відносини, спільне проживання та ведення сумісного господарства припинені між сторонами з 2014 року через несумісність характерів, різні погляди на життя та сімейні відносини, постійні конфлікти. Спору по майну не має.

Приймаючи до уваги, що жодна із сторін не має наміру зберегти сімю, суд вважає неможливим примирення та збереження шлюбно сімейних відносин.

При викладених вище обставинах, враховуючи , що сторони шлюбно - сімейні відносини не підтримують, суд знаходить збереження сімї неможливим, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та їхніх дітей.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Враховуючи волю позивача суд знаходить можливим залишити за останнім судові витрати по справі.

Враховуючи волю відповідача суд знаходить можливим залишити за останнім після розірвання шлюбу прізвище « Кнаус ».

Керуючись ст. ст. 10, 11, ч.2 ст. 197, 213, 215, 218, 294 ЦПК України, ст. ст. 105, 110, 112, 114 СК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Сищенко) 22 липня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Юрївського районного управління юстиції Дніпропетровської області по актовому запису № 05 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити за відповідачем по справі ОСОБА_2 прізвище «Кнаус».

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів, з дня отримання копії рішення, апеляційної скарги.

Суддя : С.О.Маренич