АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді - Ремеза В.А.

суддів - Міхеєвої В.Ю., Свистунової О.В.,

за участю секретаря - Синенка Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту ПАТ КБ «ПриватБанк»),

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2015 року по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В забезпечення виконання умов кредитного договору боржником між позивачем і відповідачем ПАТ «А-Банк», а також між Банком і відповідачем ОСОБА_3 були укладені договори поруки.

Відповідач ОСОБА_2 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 09.10.2012р. виникла заборгованість у розмірі 167 054,90грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 62 599,76грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 68 589,43грн.; пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором у розмірі 27 672,62 грн.; штрафу (фіксованої частини) у розмірі 250грн., штрафу (процентної складової) у розмірі 7 943,09грн., а тому позивач просив стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на його користь заборгованість за кредитним договором № 88МК від 30.05.2008 року у розмірі157 054,90грн., сплачений судовий збір, та стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ПАТ «Акцент-Банк» суму у розмірі 10 000грн.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2012 року позовні вимоги були задоволені.

Ухвалою суду від 12.07.2013р. рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2012р. було скасовано і справу призначено до розгляду у загальному порядку.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.06.2015р. в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на те, що рішення суду винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні позовних вимог до ПАТ «А-Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором суд першої інстанції зазначив, що Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22.10.2010р. було задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно, передане в заклад позивачу відповідно до кредитного договору 88МК від 30.05.2008р., шляхом вилучення у ОСОБА_3 належного йому на праві власності заставного майна, а саме верстату фрезерного 3-х стороннього модель ВФ-3, та верстату круглопильного модель ВК-40, та звернуто стягнення на дане майно, однак Банк не надав до суду доказів реалізації заставного майна або не реалізації заставного майна, тобто позивачем не надано доказів наявності заборгованості за даним кредитним договором саме у тому розмірі, який зазначено у позовній заяві, а тому суд позбавлений можливості з'ясувати наявну заборгованість за кредитним договором.

Однак колегія суддів вважає, що наведені обставини не є підставою для відмови позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що 30.05.2008р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк» правонаступником якого є позивач по справі ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № №88МК, згідно якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 70 000грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 24,00% на рік з кінцевим терміном повернення 29.05.2013р.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 88МК від 30.05.2008р. між позивачем та відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» був укладений договір поруки № 167 від 20.10.2010р., а також між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 договір поруки від 30.05.2008р.

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22.10.2010р. було задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно, і в рахунок заборгованості за кредитним договором було звернуто стягнення на верстат фрезерний 3-х сторонній модель ВФ-3, та верстат круглопильний модель ВК-40.

На виконання ухвали апеляційного суду про витребування доказів, позивач надав данні про те, що вищевказане рішення про звернення стягнення на верстати не було виконано.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Солідарну відповідальність перед кредитором несуть і боржник, і поручитель, якщо інше не встановлено договором поруки відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України.

Вирішуючи позовні вимоги Банку про стягнення з відповідачів штрафів, колегія суддів вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити.

Аналогічна правова позиція викладена постанові Верховного Суду України від 21.10.2015р. № 6-2003цс15.

Таким чином сума заборгованості, що підлягає стягненню солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за кредитним договором № 88МК від 30.05.2008р. станом на 09.10.2012р. складає 158 861,81грн., та в свою чергу складається з: заборгованості за кредитом - 62 599,76грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 68 589,43грн.; пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 27 672,62 грн.

Що стосується позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до поручителя ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення кредитної заборгованості, то вказані вимоги не підлягають задоволенню в порядку цивільного судочинства, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року по справі № 6-745ц15.

Виходячи з того, що суд помилково прийняв до розгляду позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», в цій частині на підставі ст. ст. 205, 310 ЦПК України провадження у справі слід закрити, повідомивши позивача, про те, що він може звернутись за захистом своїх прав до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором в порядку господарського судочинства.

Враховуючи, що Банк при зверненні з позовом до суду сплатив судовий збір в сумі 1 670,55грн. + 121,80грн. + 1 837,61грн., і позовні вимоги Банку підлягають задоволенню, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача в рахунок повернення сплаченого судового збору підлягає стягненню з кожного по 1 814,98грн.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2015 року скасувати.

Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 88МК від 30.05.2008р. станом на 09.10.2012р. у розмірі 158 861,81грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 62 599,76грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 68 589,43грн.; пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 27 672,62 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в рахунок повернення судових витрат 1 814,98грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в рахунок повернення судових витрат 1 814,98грн.

Провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором закрити.

Рішення апеляційного суду вступає в силу з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: