Справа № 132/59/15-ц Провадження № 22-ц/772/44/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 47Доповідач Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Голота Л.О.,

суддів: Міхасішин І.В., Стадник І.М.,

при секретарі: Куленко О.В.

з участю: представника апелянта ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу голови Фермерського господарства "Україна" ОСОБА_3 на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 20.10.2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Фермерського господарства "Україна", третя особа - відділ Держземагенства у Калинівському районі про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним,-

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Фермерського господарства «Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - відділ Держземагенства у Калинівському районі про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним.

ОСОБА_3 мотивовано тим, що договір оренди землі № 555 від 01 вересня 2008 року та акт приймання - передачі обєкта оренди він з ФГ «Україна» не укладав та не підписував. Повноважень на підписання від свого імені вищезазначених документів та своєї згоди на укладання договору оренди землі він нікому не надавав. Підписи в зазначених документах від його імені були підроблені зі сторони відповідальних працівників ФГ «Україна».

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 20.10.2015 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі, укладений між ОСОБА_4 та Фермерським господарством Україна від 01.09.2008 року, зареєстрований у відділі Держкомзему у Калинівському районі, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 16.02.2012 року за № 02256.

Зобовязано Фермерське господарство Україна повернути земельну ділянку загальною площею 1,9143 га, розташовану на території Лісоволисіївської сільської ради Калинівського району Вінницької області, що належить ОСОБА_4 на підставі державного акту серії ЯЖ № 752198, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 18.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

В апеляційній скарзі голова Фермерського господарства "Україна" ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду та постановлення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки суд помилково вважав встановленими обставини, які недоведені належними та допустимими доказами по справі, допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, судом першої інстанції дано належну оцінку наданим по справі доказам. Рішення постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права .

Судом встановлено, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯЖ № 752198 від 30 вересня 2008 року, позивач ОСОБА_4 є власником земельної ділянки, площею 1,9143 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лісоволисіївської сільської ради Калинівського району Вінницької області.

В грудні 2014 року позивач дізнався, що 01.09.2008 року між ним та Фермерським господарством Україна було укладено договір оренди землі № 555, зареєстрований у відділі Держкомзему у Калинівському районі, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 16.02.2012 року за № 02256. Даний договір оренди землі укладено на 15 років, хоча до складання проекту договору обумовлювалось укласти даний договір на 5 років.

Договір оренди землі № 555 від 01 вересня 2008 року та акт приймання - передачі обєкта оренди позивач ОСОБА_4 з ФГ «Україна» не укладав та не підписував. Повноважень на підписання від свого імені вищезазначених документів та своєї згоди на укладання договору оренди землі він нікому не надавав. Зазначені підписи від його імені були підроблені.

Відповідно висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 7845/7846/15-32 від 21.07.2015 року, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, підпис від імені ОСОБА_4 в графі «Орендодавець» на третьому аркуші договору оренди землі № 555 від 01.09.2008 року, укладеному від імені ОСОБА_4 та Фермерського господарства «Україна», виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_4

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Частиною другою ст. 15 Закону України «Про оренду землі» установлено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

У ч. 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до розяснень які містяться в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» недійсним може бути визнано лише укладений договір.

Оскільки в спірному договорі оренди землі підпис від імені позивача ОСОБА_4 виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_4 таким чином суд першої справедливо прийшов до висновку про відсутність волевиявлення учасника правочину та наявність підстав для визнання такого правочину недійсними з відповідними наслідками.

Твердження апелянта про те, що позивач знав про договір оренди та строки його укладення не спростовують того факту, що договір позивачем не підписувався.

Безпідставні і твердження відповідача, що підпис у спірному договорі оренди № 555 від 01 вересня 2008 року від імені позивача міг бути виконаний його близькими родичами, оскільки доказами в матеріалах справи та апеляційній скарзі будь- якої довіреності чи іншого документа з правом підпису ОСОБА_4 не містять.

Більше того, підставами для визнання договору оренди землі № 555 від 01 вересня 2008 року ОСОБА_4 не було відсутність у договорі оренди землі однієї з таких істотних умов, як строк дії договору оренди та орендна плата із зазначенням її розміру, тобто даний факт позивачем не оспорювався.

В матеріалах цивільної справи містяться (а.с. 74, 75) заява про доповнення до позовної заяви та заява про зміну підстав позову, остання прийнята судом першої інстанції ухвалою від 14 квітня 2015 року, де зазначено конкретні підстави для визнання договору оренди землі недійним і цими підставами є: що позивач ОСОБА_4 договір не підписував; на момент підписання договору, а саме на 01.09.2008 року позивач не був орендодавцем, поскільки власником земельної ділянки став лише 30.09.2008 року. Виключено з підстав позову про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, те, що відсутні істотні умови договору, а саме договором не встановлено розмір орендної плати та умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.(а.с. 77).

Що стосується твердження апелянта про те, що судом на розгляд експерта не поставлене питання про виконання підпису від імені ОСОБА_4 його родичами, то дане питання не може мати місце, оскільки як вже зазначалося вище не міститься документа про право виконання підпису від імені ОСОБА_4

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов підставного висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, оскільки останні ґрунтуються на повно зясованих обставинах справи.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу голови Фермерського господарства "Україна" ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 20.10.2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Голота Л.О.

Судді: Міхасішин І.В.

ОСОБА_5 /ПІДПИСИ/ Згідно з оригіналом: