Справа №: 343/2131/16-ц
Провадження №: 4-с/0343/10/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2016 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Тураша В. А.,

секретаря Лукань О.З.,

адвоката - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області скаргу ОСОБА_2, субєкт оскарження: старший державний виконавець ВДВС Долинського РУЮ ОСОБА_3 на постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №17870818 від 17.03.2014р. по цивільній справі №2-193/2010р., суд -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась в суд з скаргою, в якій просить строк на подачу скарги вважати пропущеним з поважної причини та поновити його.

Визнати постанову серії ВП №17870818 від 17.03.2014р. про закінчення виконавчого провадження винесену старшим державним виконавцем Долинського РУЮ ОСОБА_3 неправомірною та скасувати її.

Свої вимоги мотивує тим, що у провадженні старшого державного виконавця відділу ДВС Долинського РУЮ ОСОБА_3 знаходився виконавчий лист № 2-193/2010р. від 24.02.2010р. на виконання рішення Долинського районного суду від 22.02.2010р. у цивільній справі №2-193/2010р. про стягнення з ОСОБА_4 на її, ОСОБА_2, користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно на утримання сина, ОСОБА_5, 29.09.1996р.н., стягнення аліментів розпочати з 19.01.2010р. і проводити до повноліття дитини, тобто до 29.09.2014р.

03.11.2010р. вона дізналася, що старший державний виконавець відділу ДВС Долинського РУЮ ОСОБА_3 при примусовому виконанні рішення Долинського районного суду від 22.02.2010р., виніс постанову серії ВП №17870818 від 17.03.2014р. про закінчення виконавчого провадження, якою:

Виконавче провадження з примусового виконання рішення Долинського райсуду від 22.02.2010р. згідно виконавчого листа №2-193 виданого 24.02.2010р. про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно на утримання сина, ОСОБА_5, 29.09.1996р.н., стягнення аліментів розпочати з 19.01.2010р. і проводити до повноліття дитини, закінчити.

Припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення.

Копію постанови направити сторонам та органу чи посадовій особі, що видав виконавчий документ.

Вважає оскаржувану постанову протиправною виходячи з наступного:

11.02.2014р. боржник ОСОБА_4 помер.

На час смерті ОСОБА_4 мав значну заборгованість по аліментних платежах.

Згідно рішення Долинського районного суду від 30.09.2016р. справа №343/2101/15-ц ОСОБА_6 та ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_4 успадкували його майно, а саме ОСОБА_63/4 частини спадкової маси, ОСОБА_71/4 спадкової маси.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

При винесенні оскаржуваної постанови державний виконавець не дотримався норм законодавства, оскільки враховуючи те, що після смерті боржника ОСОБА_4 спадщину прийняли спадкоємці, то не було підстав закінчувати виконавче провадження. А тому порушено її права.

Крім того строк передбачений ст. 385 ЦПК України на оскарження згаданої постанови вона пропустила з поважної причини, оскільки у порушення ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець ОСОБА_3 про таку постанову її не повідомив та її копії не надіслав, а про її існування вона дізналась аж 02.11.2016р. з листа за №7462 ВДВС Долинського РУЮ. З цієї підстави вона строк на оскарження пропустила з поважної причини, а тому його слід поновити.

В судовому засіданні ОСОБА_2, вимоги скарги підтримала з мотивів наведених в ній та просила її задоволити. Додатково пояснила, що про смерть ОСОБА_4 вона особисто повідомила працівників ДВС , надавши копію свідоцтва про його смерть. Про наявність спадкоємців після смерті ОСОБА_4 вона дізналась 09.09.2014 року від нотаріуса Долинської районної державної нотаріальної контори.

Старший державний виконавець Долинського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги, суду пояснив, що 05.03.2010 року в ДВС з заявою звернулась гром. ОСОБА_2 та надала виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_4 ДВС 10.03.2010 року було відкрито виконавче провадження. 17.03.2014р. скаржниця звернулась у виконавчу службу та повідомила, що ОСОБА_4 помер, надавши копію свідоцтва про смерть останнього. Державним виконавцем на підтаві п.3 ч.1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Цього ж числа постанова була направлена простим листом ОСОБА_2 02.11.2016 року скаржниця повторно звернулась в ДВС і їй було надано копію постанови про закінчення виконавчого провадження. Просив відмовити в задоволенні скарги.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши докази надані сторонами, вважає, що скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Згідно із п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, провадження з виконання судових рішень є самостійною і невід'ємною частиною судового розгляду.

Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" - виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі смерті, оголошення померлим чи визнання безвісно відсутнім стягувача або боржника, або припинення юридичної особи, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України правонаступництво є підставою заміни кредитора у зобов'язанні, що в свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, являє собою правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Стаття 1216 ЦК України передбачає, що переходом прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) є спадкуванням. Отже, спадкування є по суті однією з форм правонаступництва.

Згідно із ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України.

Судом встановлено, що рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22.02.2010 року в справі №2-193/2010р. вирішено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів розпочати з 19.01.2010 року і проводити до повноліття дитини. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання .

24.02.2010 року Долинським районним судом Івано-Франківської області видано виконавчий лист № 2-193/2010р., згідно рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22.02.2010 року по справі № 2-193/2010р. про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів розпочати з 19 січня 2010 року і проводити до повноліття дитини. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання (а.с.3).

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 10.03.2010р. за виконавчим листом № 2-193 виданим 24.02.2010 р. Долинським районним судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів розпочати з 19 січня 2010 року і проводити до повноліття дитини відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа (а.с.13) .

Постанову про відкриття виконавчого провадження направлено сторонам , боржнику та стягувачу(а.с.14).

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-НМ № 045766 від 13.09.2010 року , після розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_8, останній присвоєно прізвище «Яремків».

Боржник ОСОБА_4, помер 10 лютого 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НМ №183276 від 12.02.2014р. (а.с.17).

Станом на 10.02.2014 року заборгованість ОСОБА_4 по виконавчому листу № 2-193 від 24.02.2010 року виданого Долинським районним судом становить 5024.59 , про що свідчиь довідка від 17.02.2014р. № 200/04-41 (а.с.16).

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції ОСОБА_3 від 17.03.2014р. було закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-193, виданого 24.02.2010р. Долинським районним судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів розпочати з 19 січня 2010 року і проводити до повноліття дитини, у зв'язку із смертю боржника (а.с.7).

Рішенням Долинського районного суду від 30.09.2016 року в справі №343/2101/15-ц позов ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнено повністю.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 3/8 частки домоволодіння, яке знаходиться по вул. Галицька, 26, с. Княжолука Долинського району Івано-Франківської області, та складається з житлового будинку, стайні, стодоли, гаражу, вбиральні, криниці, воріт і огорожі, та належало померлому 10.02.2014 року ОСОБА_4.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/4 частину будинковолодіння в порядку спадкування за законом задовольнено частково.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/8 частки домоволодіння, яке знаходиться по вул. Галицька, 26, с. Княжолука Долинського району Івано-Франківської області, та складається з житлового будинку, стайні, стодоли, гаражу, вбиральні, криниці, воріт і огорожі, та належало померлому 10.02.2014 року ОСОБА_4.

Рішення набрало законної сили 26.10.2016 року (а.с.4-5).

Суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови, зокрема, з тих мотивів, що на час винесення цієї постанови державний виконавець не пересвідчився у відсутності правонаступників боржника.

Так статтею 608 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язано з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Покладений на ОСОБА_4 судовим рішенням аліментний обовязок нерозривно пов'язаний з його особою, що виключає правонаступництво у виниклих між ним і скаржницею ОСОБА_2 правовідносинах.

Питання про стягнення заборгованості по аліментах , яка виникла на момент смерті ОСОБА_4, може бути вирішено ОСОБА_2 в порядку передбаченому ст. 1281 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що дії старшого державного виконавця ВДВС Долинського районного управління юстиції вчиненні відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця , у звязку з чим у задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанову про закінчення виконавчого провадження слід відмовити у повному обсязі.

Вирішуючи питання поновлення строку звернення до суду, суд виходить з тих міркувань, що його слід поновити, оскільки , як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_2 постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №17870818 від 17.03.2014р. отримала 02.11.2016р. До суду з скаргою вона звернулася 17.11.2016р. Отже враховуючи невеликий термін пропущення встановлено строку, враховуючи, що для написання скарги вона змушена була звернутись за наданням правової допомоги, суд приходить до переконання що строк на оскарження постанови пропущений ОСОБА_2 з поважних причин, тому його слід поновити.

На підставі викладеного, ст. 19 Конституції України, ст. ст.1,6, 11,37, 49 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 512,1218, 1219, 1281 ЦК України, керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Поновити строк для подання скарги до суду.

У задоволенні скарги ОСОБА_2, субєкт оскарження: старший державний виконавець ВДВС Долинського РУЮ ОСОБА_10 на постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №17870818 від 17.03.2014р. по цивільній справі №2-193/2010р - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом пяти днів після проголошення, через Долинський районний суд.

Суддя: