АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Фадєєвій І.І.

за участю: позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3, який діє на підставі договору про надання правової допомоги в інтересах ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 02 грудня 2014 року справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аудиторсько-консалтингова група «Експерт», третя особа: ОСОБА_4 про стягнення заробітної плати та компенсації середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування невикористаної відпустки та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №754/7916/13-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/9518/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Скрипка О.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, вимоги якого були уточнені під час розгляду справи, до відповідача ТОВ «Аудиторсько-консалтингова група «Експерт» про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати в сумі 9723 гривні 83 копійки, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 32008 гривень 54 копійки, заборгованості по виплаті компенсації за невикористану відпустку у розмірі 1159 гривень 04 копійки 4000 гривень моральної шкоди та 2400 гривень витрат на правову допомогу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 02 липня 2007 року він був прийнятий на посаду асистента аудитора ТОВ «Аудиторсько-консалтингова група «Експерт» згідно наказу № 72/07 від 02 липня 2007 року.

19 грудня 2011 року він був звільнений з займаної посади по ст.38 КЗпП України згідно наказу №57/11 від 19 грудня 2011 року.

Однак, у день звільнення в порушення вимог ст.ст.47, 116 КЗпП України, відповідач не провів з ним повного розрахунку та не виплатив йому заборгованість по заробітній платі в розмірі 9723 гривень 83 копійки, а також компенсацію за невикористану відпустку в сумі 1159 гривень 04 копійки.

Позивач вважав, що з урахуванням положень ст.117 КЗпП України, відповідач також повинен сплатити йому середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, окрім прямої заборгованості по заробітній платі, відповідач повинен виплатити йому компенсацію за затримку виплати заробітної плати за період з моменту звільнення по 03 липня 2014 року в розмірі 32008 гривень 54 копійки.

Протягом 2012 року він неодноразово телефонував до генерального директора ТОВ «АКТ «Експерт» з проханням виплатити заборгованість, на що кожен раз отримував негативну відповідь, мотивовану тяжким фінансовим становищем підприємства.

Також, позивач вважав, що неправомірними діями відповідача йому було завдано моральну шкоду. При цьому ОСОБА_2 вказує на те, що він мешкає в м. Вишневе, що знаходиться за межами м. Києва. Ним неодноразово було витрачено багато часу на поїздки та дзвінки до відповідача, слухаючи обіцянки про сплату заробітної плати. Коли відповідач почав ігнорувати дзвінки, він часами просиджував на телефоні, добиваючись з'єднання з ним. Тривалий період часу він був змушений проживати за чужий рахунок, що принижувало та пригнічувало його, внаслідок чого він втратив душевний спокій. Розмір моральної шкоди, заподіяної йому відповідачем неправомірними діями відносно порушень трудового законодавства, позивач оцінює у розмірі 4000 гривень.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його позовні вимоги, а також стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 2400 гривень.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02 грудня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представником позивача ОСОБА_3, який діє на підставі договору про надання правової допомоги в інтересах ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, неправильне застосування та порушення норм матеріального права.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 02 грудня 2014 року скасовано та ухвалено по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аудиторсько- консалтингова група «Експерт» на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі за період з 01 січня 2011 року по 19 грудня 2011 року, в сумі 9 723 грн. 83 коп., відшкодування невикористаної відпустки, в сумі 1 159 грн. 04 коп., 1 000 грн. - моральної шкоди та судові витрати по справі, пов'язані з оплатою витрат на правову допомогу, в сумі 1 664 грн. 96 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аудиторсько- консалтингова група «Експерт» в дохід держави судовий збір, в сумі 730 грн. 80 коп.

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року, представником позивача ОСОБА_3 та ТОВ «Аудиторсько-консалтингова група «Експерт» було подано касаційні скарги.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2015 року, касаційну скаргу ТОВ «Аудиторсько-консалтингова група «Експерт» - відхилено, рішення апеляційного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Аудиторсько - консалтингова група «Експерт» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 32 008 грн. 54 коп. за період з 20.12.2011 р. по 16.07.2014 р.

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року, представником позивача ОСОБА_3 було подано касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2016 року рішення апеляційного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідач ТОВ «Аудиторсько-консалтингова група «Експерт» та третя особа ОСОБА_4, в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином (т.3 а.с.199,201), а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за їх відсутності у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарги підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно із ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення, суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Зазначеним вимогам в повній мірі судове рішення не відповідає.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, з 02 липня 2007 року ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ТОВ «АКГ «Експерт» і з 01 січня 2011 року його посадовий оклад становив 1 000 гривень.

Відповідно до наказу генерального директора ТОВ «АКГ «Експерт» від 19 грудня 2011 року № 57/11 ОСОБА_2 звільнено на підставі п. 1 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням і того ж дня йому видано трудову книжку.

Згідно довідки від 01 жовтня 2013 року, нарахована позивачу заробітна плата за останні два місяці роботи (жовтень, листопад 2011 року) становить 2140,55 грн.

Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, середньоденна заробітна плата позивача становить: 2140,55/(21+22)=49,78 грн.

Відповідно до ч. 1ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Встановлено, що позивачу заробітна плата відповідачем нараховуваласьё однак виплачена не була.

Доказів виплати заробітної плати позивачу, відповідачем суду не надано, в той час як обов'язок по доведенню оплати праці лежить на роботодавцеві, а не робітнику..

Як вбачається із заяви ОСОБА_2 від 05 липня 2016 року, останній просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 56898 гривень 54 копійки за період з 20 грудня 2011 року по 13 липня 2016 року (1143 дні х 49,78 грн. = 56898,54 грн).

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 56898 гривень 54 копійки.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно з ч.1, п.2 ч.З ст.79 ЦПК України, до складу судових витрат включаються витрати на правову допомогу.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.84 ЦПК України, витратами на правову допомогу є витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

В ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» зазначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10.02.2015 року по даній справі було вирішено питання щодо відшкодування витрат позивача на правову допомогу, які він здійснив відповідно до Додаткових угод №№ 1, 2 до Договору № 2 від 11.12.2013 року про надання правової допомоги, укладеного між позивачем та адвокатом ОСОБА_3 Апеляційним судом було вирішено стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, пов'язані з оплатою витрат на правову допомогу, в сумі 1 664 грн. 96 коп. В цій частині рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2015 року по даній справі.

Разом з тим. позивач також здійснив витрати на правову допомогу по даній справі згідно Додаткових угод №№ 3-17 до вказаного вище Договору № 2 від 11.12.2013 року про надання правової допомоги.

Вимоги ОСОБА_2 щодо відшкодування здійснених ним витрат згідно цих угод на даний момент судом не вирішені.

Вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу, здійснених ним згідно Додаткових угод №№ 3-15, містяться в поданих позивачем та адвокатом ОСОБА_3 до Апеляційного суду м. Києва заявах по даній справі.

До зазначених заяв були додані відповідні докази - копії Додаткових угод №№3-15, копії актів про надану правову допомогу до Додаткових угод №№ 3-14, копії квитанцій про оплату послуг адвоката згідно Додаткових угод №№ 3-15, довідка адвоката від 04 вересня 2015 року про обсяг наданої правової допомоги та розмір понесених на неї витрат, копія листа-уточнення від 07.11.2014 року вих. № 320/19-14 ПАТ КБ «Надра».

Правова допомога позивачеві згідно Додаткових угод №№ 3-12 фактично надавалася в період з липня 2014 року по травень 2015 року.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» розмір мінімальної заробітної плати в 2014 році становив 1218 грн. Такий самий її розмір встановлено до 1 вересня 2015 року відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» (із змінами). Отже, розмір компенсації витрат позивача на правову допомогу, здійснених ним згідно Додаткових угод №№ 3-12, не може перевищувати 1218 грн. х 40% = 487,20 грн. за годину роботи адвоката.

Правова допомога позивачеві згідно Додаткових угод №№ 13-16 фактично надавалася в період з вересня 2015 року по грудень 2015 року. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» (із змінами) розмір мінімальної заробітної плати за вказаний період становив 1378 грн. Відтак, розмір компенсації витрат позивача на правову допомогу, здійснених ним згідно Додаткових угод №№ 13-16, не може перевищувати 1378 грн. х 40% =551,20 грн. за годину роботи адвоката.

Правова допомога позивачеві згідно Додаткової угоди № 17 фактично надається в липні 2016 року. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розмір мінімальної заробітної плати в липні 2016 року становить 1450 грн. Отже, розмір компенсації витрат позивача на правову допомогу, здійснених ним згідно Додаткової угоди №17, не може перевищувати 1450 грн. х 40% = 580,00 грн. за годину роботи адвоката.

Крім того, позивачу надавалася правова допомога по складанню інших процесуальних документів по даній справі.

Понесені позивачем витрати на правову допомогу по даній справі в сумі 19759 гривень 04 копійки є розумними, тобто відповідають складності, обсягу та характеру наданої адвокатом допомоги та підлягають стягненню з відповідача.

Крім того, підлягають стягненню з відповідача користь відповідача понесені ним витрати за подачу касаційної скарги в сумі 676 гривень 42 копійки (т.3 а.с.180).

Оскільки рішенням апеляційного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року з ТОВ «Аудиторсько-консалтингова група «Експерт» в дохід держави було стягнуто судовий збір в сумі 730 гривень 80 копійок і рішення апеляційного суду в частині стягнення судового збору не змінювалось, то колегія суддів вважає, що з врахуванням задоволення позовних вимог позивача, стягненню з відповідача в дохід держави підлягає 35 гривень 77 копійок (766,57 грн.-730.80 грн.=35,77 грн.).

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3, який діє на підставі договору про надання правової допомоги в інтересах ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 02 грудня 2014 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення компенсації середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненніта витрат на правову допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту.

Стягнути з з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аудиторсько- консалтингова група «Експерт» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 56898 гривень 54 копійки за період з 20 грудня 2011року по 13 липня 2016 року.

Стягнути з з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аудиторсько- консалтингова група «Експерт» на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в сумі 19759 гривень 04 копійки.

Стягнути з з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аудиторсько- консалтингова група «Експерт» на користь ОСОБА_2 сплачений ним судовий збір за подання касаційної скарги в сумі 676 гривень 42 копійки.

Стягнути з з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аудиторсько- консалтингова група «Експерт» на користь держави судовий збір в сумі 35 гривень 77 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: