Справа № 462/7706/15 Головуючий у 1 інстанції: Бориславськмий Ю.Л.
Провадження № 22-ц/783/1493/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: представника ЛМКП «Львівтеплаоенерго» -

ОСОБА_2, ОСОБА_3, його представника -

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 09 грудня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся з позовом до Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" про визнання незаконним та скасування наказу Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" від 29.07.2015 року за № 484-к "Про оголошення догани ОСОБА_3".

Оскаржуваним рішенням позов задоволено, визнано незаконним та скасовано наказ Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" від 29 липня 2015 року за № 484-к "Про оголошення догани ОСОБА_3», стягнуто з Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 487.20 грн.

Рішення в апеляційному порядку оскаржило ЛМКП "Львівтеплоенерго", вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам, наданих відповідачем, а саме, акту від 14.07.2015 року "Щодо службового розслідування згідно з службовою запискою начальника ТЕЦ-1 ОСОБА_5 про зникнення виробничих інструкцій з головного щита керування", яким підтверджуються доводи апелянта про те, що позивач відмовився надати письмові пояснення згідно з наказом ЛМКП "Львівтеплоенерго" №244 від 03.07.2015 року щодо факту зникнення виробничих та посадових інструкцій з головного щита керування ТЕЦ-1. Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов до невірного висновку про те, що відповідачем було порушено порядок застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани, передбачений ч. 1 ст. 149 КЗпП України, оскільки письмові пояснення щодо порушення трудової дисципліни від позивача не відбиралися, так як при складенні актів про відмову ОСОБА_3 від письмових пояснень останній перебував у щорічній відпустці, а також 16.07.2015 року знаходився в м. Чернівці. Однак, ТЕЦ-1 є об"єктом на який можливий вхід виключно за електронними іменними перепустками і згідно даних системи контролю доступу "PERCo", 14.07.2015 року позивач перебував на території ТЕЦ-1 у час проведення засідання комісії, а тому, акт від 14.07.2015 року про відмову ОСОБА_3 надати пояснення є достатнім доказом дотримання ЛМКП "Львівтеплоенерго" процедурних вимог при оголошенні догани.

Крім того апелянт вважає, що ним не порушено порядку оголошення догани, оскільки відповідно до положень ст. 253 КЗпП України попередня згода виборного профспілкового органу, членами якого вони є, необхідна виключно щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів. ОСОБА_3 на час притягнення до дисциплінарної відповідальності не був членом виборного профспілкового органу і згідно довідки профкому "Укрелектропрофспілки" ТЕЦ ЛМКП "Львівтеплоенерго" №33 від 29.10.2015 року був лише членом профспілки, а відтак у відповідача не було обов"язку отримувати згоду профспілки на притягнення його до дисциплінарної відповідальності. З наведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ЛМКП «Львівтеплоенерго» ОСОБА_2, на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Частина 1 ст. 15, ст. 16 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» порушило передбачений КЗпП України порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності, що є підставою для визнання недійсним та скасування наказу про оголошення догани.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 працює у ЛМКП «Львівтеплоенерго» з 1998 р., згідно наказу № 409-к від 05.10.2007 р. переведений на посаду начальника зміни станції Теплоелектроцентралі 1, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією трудової книжки.

Наказом директора ЛМКП «Львівтеплоенрго» № 484-к від 29.07.2015р. за невиконання вимог посадової інструкції у відповідності до ст. 147 КЗпП України начальнику зміни станції Теплоелектроцентралі-1 ОСОБА_3 оголошено догану.

В наказі зазначено,що підставами для притягнення до дисциплінарної відповідальності є: службова записка начальника ТЕЦ-1 ОСОБА_5, наказ ЛМКП «Львівтеплоенерго» № 244 від 03.07.15., акти щодо службового розслідування факту зникнення комплекту виробничих та посадових інструкцій з головного щита керування від 14.07.15 р. та 16.07.15 р. та оперативного журналу.

Супровідним листом за підписом директора ЛМКП «Львівтеплоенерго», долученим до матеріалів справи, вбачається, що наказ № 484-к від 29.07.2015р. надіслано ОСОБА_3 30.07.2015 р., а отримано ним 07.08.2015 р.

Оскаржуючи рішення суду, ЛМКП «Львівтеплоенерго» посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до невірного висновку про порушення порядку притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності з тих підстав, що до застосування дисциплінарного стягнення від ОСОБА_3 не було витребувано письмових пояснень. В обґрунтування чого посилається на акт складений під час проведення службового розслідування від 14.07.2015 р., в якому, серед іншого вказано, що начальник зміни станції ОСОБА_3 відмовився надати письмові пояснення щодо зникнення виробничих інструкцій з головного щита керування ТЕЦ-1, а також на акт службового розслідування факту зникнення комплекту виробничих та посадових інструкцій з головного щита керування ТЕЦ-1 від 16.07.2015р., зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_3 відмовився надати письмові пояснення своїх дій.

Такі доводи апелянта спростовуються довідкою № 346 від 05.11.2015 р,. виданою ЛМКП «Львівтеплоенерго» про те, що начальник зміни станції Теплоелектроцентралі1 ЛМКП «Львівтеплоенерго» ОСОБА_3, перебував у щорічній відпустці з 13.07.2015 р. по 26.07.2015 р. та з 30.07.2015 р. по 09.08.2015 р., довідками про те. що в липні 2015 року ОСОБА_3 проходив медичне обстеження, зокрема, 16.07.2015 року позивач отримав консультацію професора ОСОБА_6 в медичному центрі «МАВЕКС-МЕДИЦИНА» в м. Чернівці, а також проходив УЗ-обстеження у цьому ж медичному центрі.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що відповідачем було порушено порядок застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани, передбачений ч.1ст. 149 КЗпП України, оскільки письмові пояснення щодо порушення трудової дисципліни від позивача не відбиралися, так як при складанні актів про відмову ОСОБА_3 від письмових пояснень, останній перебував у щорічній відпустці, а також 16.07.2015 р. знаходився в м. Чернівці.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 14.07.2015 року перебував на території ТЕЦ-1, що на думку апелянта доводить те, що позивачу пропонувалось надати пояснення з приводу зникнення виробничих та посадових інструкцій з головного щита керування ТЕЦ-1, від надання яких він відмовився, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про допущення порушень порядку притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки сам лише факт перебування ОСОБА_3 на території ТЕЦ -1 не є належним та достатнім доказом того, що ОСОБА_3 пропонувалось надати пояснення щодо зникнення комплекту виробничих та посадових інструкцій з головного щита керування ТЕЦ-1 та оперативного журналу, від надання яких він відмовився.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних та обгрунтованих висновків суду першої інстанції, оскільки ЛМКП «Львівтеплоенерго», всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не надало належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивачу пропонувалось надати пояснення з приводу зникнення комплекту виробничих та посадових інструкцій з головного щита керування ТЕЦ-1 та оперативного журналу, належних та допустимих доказів відмови ОСОБА_3 надати такі пояснення

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з"ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго"- відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 09 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуюча: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

ОСОБА_7