У Х В А Л А

іменем україни

16 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

УмновоїО.В., Фаловської І.М.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Любешівського районного суду Волинської області від 25 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 01 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «АКПІБ») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до умов кредитного договору від 25 травня 2007 року ОСОБА_3 отримала кредитні кошти у розмірі 51 тис. доларів США. На забезпечення виконання умов кредитного договору банк того ж дня уклав із ОСОБА_4 договір поруки. 17 грудня 2012 року ПАТ «АКПІБ» уклало із публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого передало право вимоги, зокрема, щодо зазначеного вище кредитного договору.

Посилаючись на те, що у результаті неналежного виконання умов кредитного договору утворилася заборгованість, яку боржник та його поручитель, незважаючи на вимоги, не погасили, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів кредитну заборгованість у розмірі 290 399 грн. 91 коп.

Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 25 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 01 жовтня 2015 року, у задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Альфа-Банк» просить скасувати судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, й ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що позивачем не надано доказів відступлення права вимоги саме за спірним кредитним договором та договором поруки, а також доказів отримання відповідачами досудових вимог.

Проте повністю з такими висновками судів погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що 25 травня 2007 року між ПАТ «АКПІБ» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 51 тис. доларів США.

На забезпечення виконання умов кредитного договору банк того ж дня уклав із ОСОБА_4 договір поруки.

17 грудня 2012 року ПАТ «АКПІБ» уклало із ПАТ «Альфа-Банк» договір відступлення права вимоги.

Пред'являючи позов, ПАТ «Альфа-Банк» посилалось на те, що у результаті неналежного виконання умов кредитного договору утворилася заборгованість, яку боржник та його поручитель, незважаючи на вимоги, не погасили.

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Висновок судів про недоведеність позивачем факту передачі йому права вимоги за кредитним договором є передчасним, оскільки суди у порушення ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України належним чином не перевірили посилань ПАТ «Альфа-Банк» на те, що перелік договорів кредиту, право вимоги за якими було передано ПАТ «АКПІБ» позивачеві, визначено в додатку № 1 до договору відступлення права вимоги (Реєстр позичальників). Якщо ж у суду були сумніви в цих документах, то вони не виконали вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України та не роз'яснили позивачеві його права на подання копії цього реєстру в повному обсязі.

Отже, відмовляючи у задоволенні позову, суди у порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України доводів сторін по суті позовних вимог не перевірили; фактичні обставини справи, від яких залежить правильне вирішення спору, належним чином не встановили; не визначились які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити частково.

Рішення Любешівського районного суду Волинської області від 25 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 01 жовтня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська