Справа № 495/9327/15-ц
З а о ч н е р і ш е н н я
03 березня 2013 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючої одноособово судді Чебан Н.В.
при секретарі Ткаченко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровський Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Білгород-Дністровський районний відділ головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
В С Т А Н О В И В:
Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про позбавлення права користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що в житловому будинку по вул. Ізмаїльська, 139 аАДРЕСА_1, власником якого вони є , зареєстрований їх син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який не мешкає за вищевказаною адресою з 2001 року. Тому, позивачі просять суд ОСОБА_3 визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням та зобовязати Б-Дністровський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області зняти ОСОБА_3 з реєстраційного обліку в даному жилому приміщенні.
Позивачі в судове засідання не зявився, надавши через канцелярію суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд задовольнити їх, розглянувши справу у їх відсутність. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують.(а.с. 45)
Відповідач в судове засідання не зявився, надавши через канцелярію суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просять суд задовольнити їх. (а.с. 14)
У відповідності до ст.169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи відсутні, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність не зявившехся осіб за наявними в матеріалах справи доказами.
У звязку із неявкою сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне заяву задовольнити частково, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно договору міни від 19.05.2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить на праві приватної власності по1/2 частки квартира № 7, розташована у житловому будинку № 139 а по вул.Ізмаїльській в м. Білгород-Дністровський Одеської області (а.с. 9,10).
Із акту обстеження 17.12.2015 року складеного Білгород-Дністровським КП "ЖЕО № 1", підписаний сусідами ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 вбачається, ОСОБА_3 у вищезазначеній квартирі не проживає. (а.с.11)
Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник жилого будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї та інших осіб.
Аналогічне правило міститься в статті 150 ЖК України, відповідно до якої громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Відповідно до частини 1 статті 156 ЖК України члени сім'ї власника житлової квартири які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною четвертою вказаної статті встановлено, що припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє членів його сім'ї права користування займаним приміщенням.
Тобто проживання членів сім'ї у житловому приміщенні, яке належить громадянину на праві власності, є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право.
У разі виникнення спору між власником та особами, які проживали з ним як члени сім'ї, необхідно враховувати той факт, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв'язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України.
Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням власника. Так, згідно цієї норми закону член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідач ОСОБА_3 не проживає в квартирі позивачів більше року.
Частиною 2 статті 156 ЖК передбачені певні зобов'язання членів сім'ї власника житлового будинку (квартири), в тому числі брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території та проведенню ремонту.
Оскільки відповідач ОСОБА_3 дійсно не проживає по місцю реєстрації в даному житловому будину більше одного року, то є законні підстави для визнання його таким, що втратив право на користування цим житлом.
В даному випадку рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом, буде підставою для зняття його з реєстрації місця проживання, оскільки відповідно до положень ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Враховуючи вищевикладене, а саме зареєстроване у встановленому порядку право власності позивачів на квартиру, ту обставину, що відповідач не проживає в ній з 2006 року, а також що рішення суду є самостійною підставою для зняття з реєстрації, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст. 150,156 ЖК Української РСР, ст. 405,406 ЦК України ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57, 58, 60, 208, 209, 212-215, 218, 224-228 ЦПК України, суд ,-
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Білгород-Дністровський районний відділ головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою № 7 у житловому будинку № 139 а по вул.Ізмаїльській в м. Білгород-Дністровський Одеської області.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили через десять днів з моменту його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його увалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Н.В. Чебан