Номер провадження: 22-ц/785/270/16
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 квітня 2016 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Артеменка І.А., Черевка П.М.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 - «Про стягнення заборгованості за кредитним договором», за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 1 грудня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

11.12.2014 року ПАТ «Акцент-Банк» звернулись до суду із зазначеним позовом, по якому просили стягнути з ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 21 124,84 грн. за кредитним договором б/н від 30.09.2008 року та судові витрати.

Під час розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, у зв'язку із чим до участі у справі в якості відповідачів були залучені відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3

У подальшому позовні вимоги були уточнені та позивач просив стягнути заборгованість зі спадкоємців боржника ОСОБА_3

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилався на те, що між позивачем та ОСОБА_3 30.09.2008 року був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого, ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 3 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач відповідно до умов договору виконав свої зобов'язання по наданню кредитних коштів, однак ОСОБА_3 умови договору не виконувалися, ним порушувалися строки повернення кредиту та сплати процентів.

Представник позивача до суду не з'явився, будучи повідомленим належним чином.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з'явилась, надавши письмові заперечення, відповідно до яких відповідач просить відмовити у задоволенні вимог банку, посилаючись на те, що позивачем не надано належного доказу на підтвердження факту укладання кредитного договору між банком та ОСОБА_3, а також на те, що банком не надано розрахунку заборгованості, а розрахунок наведений у позовній заяві свідчить про нарахуванні відсотків не до дня смерті ОСОБА_3, а до дня пред'явлення позову.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з'явилась, будучи повідомленою належним чином.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 01.12.2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «Акцент-Банк» було відмовлено.

23.12.2015 року ПАТ «Акцент-Банк» подали апеляційну скаргу на вказане рішення районного суду, по якій просить рішення районного суду скасувати, ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає частково.

Відмовляючи у задоволенні позову банку районний суд виходив із того, що всупереч положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України, позивач не надав доказів на підтвердження позовних вимог та не спростував заперечення відповідача, у зв'язку з чим вважав позовну заяву ПАТ «Акцент-Банк» не підлягаючою задоволенню, так як необґрунтована та недоведена.

Однак таким висновком районного суду колегія суддів погоджується частково, оскільки дані висновки зроблені передчасно, з порушенням норм процесуального права.

Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини.

30 вересня 2008 року між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір б/н. Відповідно до умов даного договору, ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 118-119).

Таким чином, районний правильно вважав, що досліджений письмовий доказ спростовує заперечення представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 про відсутність доказів на підтвердження укладення кредитного договору між позивачем та ОСОБА_3

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного Кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач виконав свої зобов'язання по наданню кредитних коштів відповідачу. Однак, відповідач ОСОБА_3 не виконав зобов'язання по поверненню суми отриманого кредиту та оплати відповідної плати за користування кредитом, чим порушила умови кредитного договору.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З наданого позивачем до суду розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість ОСОБА_3 за договором б/н від 30.09.2008 року станом на 28.09.2014 року (а.с. 120-125), становить 23 124,84 грн., з яких: 2827,00 грн. - заборгованості за кредитом; 11370,47 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7350,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1077,37 грн. - штраф (процентна складова).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер 21.09.2012 року, що підтверджується актовим записом про смерть № 9109 від 23.09.2012 року та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 10.04.2015 року (а.с. 51, 52-53).

Згідно з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.04.2015 року, ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 (а.с. 46).

У ході розгляду справи, районим судом досліджено спадкову справу № 1/2013, заведену до майна померлого 21.09.2012 року ОСОБА_3, приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Задєсєнець О.О., з якої вбачається, що із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса 11.02.2013 року зверталась ОСОБА_2, та 13.07.2013 року ОСОБА_3 ( а.с. 67-110).

У подальшому, 13 липня 2013 липня ОСОБА_2 та ОСОБА_3, кожна, отримали свідоцтво про право на спадщину на ? частину, на квартиру АДРЕСА_2 ( а.с. 105, 108).

Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Таким чином, вважав районний суд, ПАТ «Акцент-Банк» правомірно звернувся із вимогами про стягнення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором б/н від 30.09.2008 року у солідарному порядку з спадкоємців - відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

Наведений висновок суду першої інстанції, в частині правомірності вимог банку, про солідарну відповідальність відповідачів за борговими зобов'язаннями ОСОБА_3, є помилковим, оскільки не відповідає наведеним положенням ст. 1281 ЦК України, яка обмежує відповідальність спадкоємців перед кредитором в межах вартості майна, отриманого у спадщину.

Отже, відповідачі зобов'язані задовольнити вимоги кредитора, кожний, в межах вартості отриманого у спадщину майна.

У подальшому, районний суд зробив помилковий висновок про відмову у задоволенні позовних вимог, який полягав у наступному.

З дослідженої судом заяви-анкети, підписаної ОСОБА_3 30.09.2008 року слідує, що ОСОБА_3 ознайомлений та згодний з Правилами надання банківських послуг, Тарифами А-банку. Однак, судом встановлено, що позивачем до позову не надано а ні Правил надання банківських послуг, які б підписав ОСОБА_3, а ні Тарифів, з якими б ОСОБА_3 був ознайомлений та підписані ним.

З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що всупереч положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України, позивач не надав доказів на підтвердження позовних вимог та не спростував заперечення відповідача, у зв'язку із чим позовна заява ПАТ "Акцент-Банк" не підлягає задоволенню, так як необґрунтована та недоведена. Окрім того, наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості складений станом на 28.09.2014 року, при цьому позичальник ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3

Колегія суддів вважає, що до вказаного висновку районний суд дійшов передчасно, з порушенням норм процесуального права, виходячи із таких міркувань.

Дана справа була прийнята до провадження Київським районним судом м. Одеси ухвалою судді від 8 вересня 2015 року та призначена до судового розгляду на 5 жовтня 2015 року на 9-30.

У судове засідання на 5 жовтня 2015 року позивач сповіщений належним чином, відповідачі про розгляд справи не сповіщені, тому розгляд справи відкладено на 4 листопада 2015 року на 10-30.

4 листопада 2015 року до районного суду надійшла заява представника позивача, в якій він просив перенести розгляд справи на іншу дату, у зв'язку необхідністю перерахувати заборгованість за кредитом на дату смерті ОСОБА_4 ( а.с. 146). Розгляд справи відкладено на 1 грудня 2015 року на 15-00 годин.

1 грудня 2015 року сторони у судове засідання не з'явились. В матеріалах справи відсутні відомості щодо належного сповіщення сторін. Однак, в журналі судового засідання безпідставно зазначено, що в матеріалах справи міститься заява від представника позивача про розгляд справи за його відсутності.

Не зважаючи на зазначене клопотання представника позивача від 4 листопада 2015 року, суд першої інстанції розглянув справу по суті та відмовив у задоволенні позову з наведених раніше обґрунтувань, що відповідає положенням ст. 169 ЦПК України, щодо наслідків неявки в судове засідання особи, яка бере участь у справі.

На вимогу апеляційного суду, виходячи із положень ч.4 ст. 10 ЦПК України, позивачем був наданий розрахунок заборгованості за кредитом від 30 вересня 2008 року, станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 року, тобто на день смерті ОСОБА_3, надані Правила надання банківських послуг та Тарифи, а також роздруківка руху по картковому рахунку ОСОБА_3

На думку колегії суддів, вказані письмові докази є належними та допустимими доказами у даній справі, тому враховуються судом при вирішенні питання щодо доведеності позовних вимог банку.

Частиною 1 ст. 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З вказаного розрахунку банку станом на 30 вересня 2012 року загальна заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором складає у розмірі - 16986,48 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 2827,00 грн.; заборгованість за про процентами на поточну заборгованість - 27,25 грн.; заборгованості за процентами на прострочену заборгованість - 7064,78 грн.; штраф ( фіксована частина) - 500 грн.; штраф ( процентна складова) - 737,45 грн.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати в рівних частках з кожного.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Отже, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню відповідно до положень п.п. 1, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України - з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильного застосування норм процесуального та матеріального права та ухвалення у справі нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 1 грудня 2015 року - скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким позов ПАТ «Акцент-Банк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» ( , МФО 307770) в рівних частках заборгованість по кредитному договору № б/н від 30.09.2008 року в сумі - 16986,48 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 2827,00 грн.; заборгованість за про процентами на поточну заборгованість - 27,25 грн.; заборгованості за процентами на прострочену заборгованість - 7064,78 грн.; штраф ( фіксована частина) - 500 грн.; штраф ( процентна складова) - 737,45 грн., в межах вартості ? частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

Стягнути ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» ( , МФО 307770) в рівних частках суму судового збору - 511,56 грн.

В решті позовних вимог ПАТ «Акцент-Банк» - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області В.І. Сватаненко

І.А. Артеменко

П.М. Черевко

06.04.2016 року м. Одеса