У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Леванчука А.О.,

Іваненко Ю.Г., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах Головного управління Держгеокадастру (Держземагентство) у Київській області та Іванковичівської сільської ради Васильківського району Київської області до ОСОБА_3 про визнання недійсними та скасування рішень сільської ради та державного акта на право власності на земельну ділянку, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу судді апеляційного суду Київської області від 28 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Прокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах Головного управління Держгеокадастру (Держземагентство) у Київській області та Іванковичівської сільської ради Васильківського району Київської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсними та скасування рішень сільської ради та державного акта на право власності на земельну ділянку.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2016 року позов прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах Головного управління Держгеокадастру (Держземагентство) у Київській області та Іванковичівської сільської ради Васильківського району Київської області задоволено частково.

Визнано недійсними:

- рішення Іванковичівської сільської ради Васильківського району Київської області від 04 липня 2008 року № 207-18-25 в частині надання ОСОБА_3 дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки у власність площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 та від 25 березня 2009 року № 331-21-25 про його затвердження;

- державний акт на право власності на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 від 03 квітня 2009 року, площею 0,25 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер НОМЕР_2, та скасовано його державну реєстрацію.

У решті позову відмовлено.

Скасовано заборону від 26 квітня 2011 року № 11113746 в єдиному реєстрі забороні відчуження об'єктів нерухомого майна на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_3, площею 0,2500 га, розташовану по АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер НОМЕР_2.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою судді апеляційного суду Київської області від 28 квітня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2016 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Визнаючи апеляційну скаргу неподаною та повертаючи її заявнику суддя апеляційного суду вказував на те, що заявником не виконано вимоги ухвали судді апеляційного суду про усунення недоліків апеляційної скарги.

Однак з таким висновком погодитися не можна.

За положеннями ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Установлено, що 18 березня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2016 року, в якій просив скасувати вказане рішення суду першої інстанції в частині:

- визнання недійсним рішення Іванковичівської сільської ради Васильківського району Київської області від 04 липня 2008 pоку № 207-18-25 щодо надання ОСОБА_3 дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки у власність площею 0,25 гa для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та від 25 березня 2009 року № 331-21-25 про його затвердження;

- визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку від 03 квітня 2009 року серії НОМЕР_1 та скасування його державної реєстрації та за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову прокурора Києво-Святощинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах Головного управління Держгеокадастру у Київській області та Іванковичівської сільської ради Васильківського району Київської області в повному обсязі.

Ухвалою судді апеляційного суду Київської області від 11 квітня 2016 року зазначену апеляційну скаргу залишено без руху з наданням строку для виконання її вимог, а саме: сплати судового збору в розмірі 103,51 грн за вимоги немайнового та 3 105,30 грн за вимоги майнового характеру.

На виконання вимог цієї ухвали представником заявника 25 квітня 2016 року надіслано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 415 грн та лист, в якому звертається увага на те, що вимогами апеляційної скарги є часткове оскарження рішення суду першої інстанції, а саме в частині, що носить немайновий характер, оскільки в задоволенні позовної вимоги позивача про визнання права власності було відмовлено (а. с. 115).

Ухвалою судді апеляційного суду Київської області від 28 квітня 2016 року апеляційну скаргу було визнано неподаною та повернуто заявнику з підстав невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, а саме: в ухвалі зазначається про те, що оскільки прокурором заявлено немайнові вимоги про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, визнання недійсними двох рішень сільської ради, які підлягали оплаті судовим збором в розмірі 0,1 розміру мінімальної заробітної плати за подання апеляційної скарги в межах позовних вимог немайнового характеру розмір судового збору становитиме 103,51 грн. Крім цього, апелянт повинен був сплатити за вимогу майнового характеру (визнання права власності на земельну ділянку) судовий збір у розмірі 110 % від ціни позову, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви. Ціна позову визначається відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на момент подачі позову) у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, однак заявник цього не зробив.

Згідно з ч. 3 ст. 2 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Однак, постановляючи оскаржувану ухвалу, суддя апеляційного суду на вказане уваги не звернув та не взяв до уваги вимоги апеляційної скарги та квитанцію про сплату судового збору в розмір 415 грн, у результаті чого дійшов передчасних висновків про повернення апеляційної скарги заявникові.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція)передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов передчасного висновку про те, що заявником не виконано вимог ухвали судді апеляційного суду.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Судові процедури повинні бути справедливими (ст. 6 Конвенції), так як особа безпідставно не може бути позбавлена конституційного права на апеляційне оскарження рішення суду.

Ураховуючи викладене та положення п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, оскаржувана ухвала апеляційного суду не може вважатись законною та підлягає скасуванню, а справа ‒ передачі до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу судді апеляційного суду Київської області від 28 квітня 2016 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

Ю.Г.Іваненко

А.О. Леванчук

О.В.Ступак