Номер провадження: 22-ц/785/1154/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Варикаші О.Д.

суддів - Cтупакова О.А.

- ОСОБА_2

при секретарі - Коноваленко Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 30.11.2015 року про залишення позовної заяви без руху, по справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Відділ державної виконавчої служби Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та його скасування,-

встановила:

ОСОБА_3 звернулася з позовом до суду до ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Відділ державної виконавчої служби Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та його скасування.

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 30.11.2015 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху з підстав подання позовної заяви з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України, а саме: позивачкою не вказано ціну позову та не в повному обсязі сплачено судовий збір. Розяснено, що для усунення недоліків позивачці необхідно вказати ціну позову та у випадку, якщо вона складає 810 113 грн. 44 коп., доплатити судовий збір, загальна сума якого має складати 6 090 грн., подавши до суду оригінал квитанції, що підтверджує його сплату, а також копії квитанцій про сплату судового збору відповідно до кількості відповідачів у справі.

Не погодившись з ухвалою суду від 30.11.2015 року про залишення позовної заяви без руху, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 30.11.2015 року, в якій просить скасувати ухвалу суду від 30.11.2015 року, посилаючись на те, що судом неправильно визначено розмір судового збору, так як суд визначив судовий збір в розмірі 6 090 грн., виходячи з її позову, як майнового спору, однак вона вважає, що її позов носить немайновий характер.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримала свою апеляційну скаргу. Інші учасники процесу в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи від них на адресу суду не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_3 без руху, суд першої інстанції, відповідно до оскаржуваної ухвали, виходив з того, що позивачка звернулася до суду з позовом майнового характеру та не зазначила ціни позову і не в повному обсязі сплатила суму судового збору, сплативши судовий збір в розмірі 1 378 грн. Тоді як відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір, що підлягає сплаті при поданні ОСОБА_3 позову з ціною 810 113 грн. 44 коп. складає 6 090 грн.

За таких обставин, суд першої інстанції, керуючись ст. ст. 119-121, залишив позовну заяву ОСОБА_3 без руху.

Однак, з таким висновком суду судова колегія не погоджується.

Оскільки, ст. 80 ЦПК України визначено позови, у яких визначається ціна позову.

Як розяснено в п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», пунктами 1 і 2 частини першої статті 80 ЦПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошових коштів та про визнання права власності на майно або витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI. До позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці (наприклад, якщо позовну заяву про визнання договору (правочину) недійсним подано без вимоги застосування наслідків, передбачених статтею 216 ЦК). За подання до суду таких заяв сплачується судовий збір згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI.

ОСОБА_3 відповідно до позовної заяви звернулася з позовом до суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та його скасування.

Тобто, звернулася в першу чергу за вирішенням цивільно-правового спору щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а не щодо спору стосовно грошової суми, яка підлягає стягненню відповідно до спірного виконавчого напису.

Предметом судової діяльності в даній справі є перевірка законності вчиненого виконавчого напису нотаріуса та дій нотаріуса по його вчиненню.

За таких обставин, розмір судового збору, який підлягає сплаті позивачкою, повинен визначатися відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», як за подання позовної заяви немайнового характеру.

Однак, суд першої інстанції не звернув на це уваги та помилково залишив позовну заяву ОСОБА_3 без руху, визначивши розмір судового збору, який підлягає сплаті позивачкою, як за подання позовної заяви майнового характеру.

Таким чином, судова колегія частково погоджується з апеляційною скаргою ОСОБА_3, враховуючи її резолютивну частину, та вважає, що ухвала суду першої інстанції від 30.11.2015 року про залишення позовної заяви ОСОБА_3 без руху, постановлена з порушенням норм процесуального права.

Тому на підставі викладеного, ухвалу суду першої інстанції від 30.11.2015 року про залишення позовної заяви без руху необхідно скасувати, а питання про відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до Татарбунарського районного суду Одеської області.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 312, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 30.11.2015 року про залишення позовної заяви без руху скасувати, питання про відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до Татарбунарського районного суду Одеської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області О.Д. Варикаша

ОСОБА_5

ОСОБА_2