У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Гулько Б.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 2 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Черкащанської сільської ради Миргородського району Полтавської області, Миргородської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що її померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 батькові - ОСОБА_3 - належала на підставі сертифікату земельна ділянка (пай) площею 5,46 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Черкащанської сільської ради Миргородського району Полтавської області, право власності на яку він за життя не оформив. Після смерті батька вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття та оформлення спадщини на своє ім'я, проте їй було відмолено у зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24 лютого 2016 року, що набрало законної сили, у задоволенні її позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька відмолено. Проте вказана земельна ділянка належала її батькові, вона не визнана відумерлою, інших спадкоємців немає, ніхто не оспорює права на неї, а тому право на земельну ділянку (пай) у порядку спадкування за законом вона має незалежно від відмови судом у визначенні їй додаткового строку для прийняття спадщини.

У зв'язку з наведеним, ОСОБА_2 просила суд визнати за нею право власності на спірну земельну ділянку у порядку спадкування за законом після смерті свого батька.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 2 листопада 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення по суті її позовних вимог.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що ОСОБА_2 протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька - ОСОБА_3 спадщину не прийняла, у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24 лютого 2016 року, що набрало законної сили, їй було відмолено, а, отже, до неї як до спадкоємця не перейшли права спадкодавця, у тому числі й права на спірну земельну ділянку.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, оскільки строк прийняття спадщини врегульовано законом (ч. 1 ст. 1270 ЦК України) і їй у визначенні додаткового строку відмовлено преюдиційним рішенням суду (ч. 3 ст. 61 ЦПК України).

Згідно із положеннями п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Черкащанської сільської ради Миргородського району Полтавської області, Миргородської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 2 листопада 2016 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ Б.І. Гулько