АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22ц/774/1553/К/16 Головуючий в 1-й інстанції
Справа № 214/3786/15-ц суддя Євтушенко О.І.
Категорія № 27 ( І ) Суддя-доповідач - Зубакова В.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Барильської А.П., Митрофанової Л.В.

за участю секретаря: Маслової К.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 25 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Центрального відділення Дніпропетровської обласної філії Акціонерний комерційний банк «Укрсоцбанк», Хмельницької обласної філії Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа - приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Стюрко Оксана Олександрівна, про визнання кредитного договору та договору застави недійсним, розірвання кредитного договору та договору застави.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулась до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (надалі - ПАТ «Укрсоцбанк», Банк), Центрального відділення Дніпропетровської обласної філії Акціонерний комерційний банк «Укрсоцбанк», Хмельницької обласної філії Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» з позовом, в якому уточнивши свої позовні вимоги, просила визнати недійсним договір кредиту № 131/08-АВ/035 від 13 травня 2008 року, укладений між нею та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Центрального відділення Дніпропетровської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк», та договір застави №131/08-АЗ/035від 13 травня 2008 року, укладений між нею та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Центрального відділення Дніпропетровської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк», посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Стюрко О.О. та зареєстрований в реєстрі за № 1927, а також розірвати зазначені договори та припинити нарахування відсотків за користування кредитом від 19 грудня 2012 року - моменту укладання між нею та ПАТ «Укрсоцбанк» договору про внесення змін №2 до Договору відновлювальної кредитної лінії №131/08-АВ/035 від 30 травня 2008 року. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 30 травня 2008 року між нею та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Центрального відділення Дніпропетровської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» укладений кредитний договір №131/08-АВ/035, відповідно до умов якого вона отримала кредит в розмірі 21 249,79 доларів США зі сплатою 8,88 % річних, з метою придбанням транспортного засобу марки SKODA, моделі Октавія Tour, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. У забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між нею та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Центрального відділення Дніпропетровської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» 30 травня 2008 року укладено договір застави №131/08-АЗ/035, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Стюрко О.О. та зареєстрований в реєстрі за №1927, предметом якого є зазначений транспортний засіб. Позивач вважає, що умови оскаржуваних договорів є несправедливими, оскільки містять істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позивача, як споживача кредитних послуг. Зокрема, умови кредитного договору в частині надання кредиту у доларах США, що передбачають погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом у доларах США, що є способом зловживання правом, коли всі ризики знецінення національної валюти України Банк покладає виключно на позичальника за кредитним договором. Ваказує, що згідно з довідкою ПАТ «Укрсоцбанк» від 29 квітня 2015 року №10.1-186/96-6275 за вказаним договором кредиту в рахунок погашення заборгованості нею перераховано 31 244 доларів 75 центів США. Крім того, транспортний засіб SKODA, модель Октавія Tour, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, реалізовано Дзержинським відділом ДВС Криворізького МУЮ за 121 983 грн., які перерахована на рахунок ПАТ «Укрсоцбанк» в рахунок погашення боргу за заборгованості, тому вважає, що вона виконала всі умови кредитного договору.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 25 лютого 2016 року та додатковим рішенням цього ж суду від 14 липня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання кредитного договору та договору застави недійсним, розірвання кредитного договору та договору застави.

В апеляційній скарзі позивача ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 ставлять питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог та розірвання кредитного договору та договору застави, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на їх думку, судом не взято до уваги, що умови договору є несправедливими, суперечать принципам розумності та є наслідками дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду позичальника, як споживача послуг, оскільки кредитний договір укладено в іноземній валюті та на позивача, як споживача покладено всі ризики знецінення національної валюти. Також, судом не взято до уваги, що у позивача немає ліцензії на отримання кредитних коштів в іноземній валюті. Крім того, вважають, що судом не враховано те, що умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання зобов'язань за кредитним договором суперечать ч. 5 п. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а також того, що це призвело до збільшення зобов'язань позивача за кредитним договором більше ніж на 200% вартості транспортного засобу. Вказують й на неврахування судом відсутності у позивача на момент укладення договору індивідуальної ліцензії НБУ на отримання кредиту в іноземній валюті. Також посилаються на залишення поза увагою суду того, що відповідач, маніпулюючи договором застави та погрожуючи відібранням автомобілю, який є предметом цього договору, примусив позивача укласти договори №1,2,3 від 19 грудня 2012 року про внесення змін до кредитного договору та договору застави. Вказують також на неврахування судом того, що позивачем виконано всі умови оскаржуваного кредитного договору, сплатою 31 244,75 доларів США в рахунок погашення заборгованості, та надходженням на рахунок відповідача коштів від реалізації предмета договору застави - автомобіля SKODA, моделі Октавія Tour.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом установлено, що 30 травня 2008 року між ОСОБА_2 та АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк", укладений договір кредиту №131/08-АВ/035, згідно з умовами якого позивач отримала кредит в розмірі 21 249,79 доларів США зі сплатою 8,88 % річних (а.с. 6-8).

Відповідно до п.1.2 Договору метою надання кредиту є придбання автомобіля марки SKODA, моделі Октавія Tour, 2008 року випуску, сірого кольору (а.с.26-27).

У забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 30 травня 2008 року між ОСОБА_2 та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Центрального відділення Дніпропетровської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» укладено договір застави №131/08-АЗ/035, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Стюрко О.О. та зареєстрований в реєстрі за №1927, предметом якого є зазначений транспортний засіб (а.с.9-10).

19 грудня 2012 року між ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_2 укладено договори про внесення змін №1,2,3 до Договору відновлювальної кредитної лінії №131/08-АКЛ/035 від 30 травня 2008 року, відповідно до яких проведено рефінансування суми кредиту, і починаючи з 19 грудня 2012 року валютою договору №131/08-АВ/035 від 30 травня 2008 року є гривня (а.с. 11-24).

Як убачається із матеріалів справи, у відповідача ПАТ "Укрсоцбанк", який в минулому мав назву АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк", наявна банківська ліцензія №5 від 29 грудня 2001 року, видана Національним банком України на здійснення операцій, визначених ч. 1 та 5-11 ч. 2 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» та дозвіл № 5-2 на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 ч. 2 та ч. 4 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 29 липня 2003 року (а.с. 119-120).

У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань станом на 06 серпня 2013 року утворилась заборгованість в сумі 170 690 грн. 45 коп. (а.с. 118).

Відповідно до довідки від 29 квітня 2015 року в рахунок погашення заборгованості позивачем на рахунок відповідача за період з 19 грудня 2012 року по 29 квітня 2015 року перераховано 3 604 грн. 59 коп. (а.с. 28).

Як убачається з акту про проведення електронних торгів від 09 липня 2015 року, на примусовому виконанні Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції знаходиться виконавчий лист №752/21911/13-ц, виданий 03 лютого 2014 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованості по договору кредиту в сумі 170 690 грн. 45 коп. (а.с. 56).

Відповідно до виписки по кредитним рахункам позивача та довідки про стан заборгованості позивача за вказаним кредитним договором, погашення кредитної заборгованості останній раз здійснювалось 07 липня 2015 року (а.с. 46б, 46в).

Відповідно до протоколу проведення електронних торгів №92656, які відбулися 25 червня 2015 року та акту про проведені електронні торги від 09 липня 2015 року, при примусовому виконанні виконавчого листа №752/21911/13-ц виданого 03 лютого 2014 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованості по договору кредиту в сумі 170 690 грн. 45 коп. та третейського збору в сумі 2 106 грн. 90 коп., здійснено реалізацію арештованого майна, шляхом проведення електронних торгів, а саме: автомобіля марки: SKODA, модель Октавія Tour, 2008 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1, належного на праві власності ОСОБА_2 Переможцем зазначених електронних торгів став ОСОБА_6, який сплатив за вказаний вище автомобіль 121 983 грн. - 115 883 грн. 85 коп. сплачено на розрахунковий рахунок Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, а 6 099 грн. 15 коп. сума сплаченого основного внеску організатору електронних торгів (а.с. 55).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із відсутності правових підстав для визнання оспорюваних договорів недійсними чи їх розірвання, а також із того, що на час розгляду справи предмет договору застави реалізовано у зв'язку із чим оспорюваний договір застави є припиненим.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду з огляду на наступне.

Частиною 1 ст.215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За положеннями статей 626 - 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність") банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків" є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання).

Встановивши наявність у ПАТ "Укрсоцбанк", який в минулому мав назву АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк", на момент укладення оспорюваних договорів банківської ліцензії №5 від 29 грудня 2001 року, виданої Національним банком України на здійснення операцій, визначених ч. 1 та 5-11 ч. 2 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» та письмового дозволу № 5-2 на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 ч. 2 та ч. 4 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 29 липня 2003 року, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що на моменту укладення між сторонами договорів відповідач мав право здійснювати банківські операції з валютними цінностями.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом відсутності у позивача індивідуальної ліцензії НБУ на отримання кредиту в іноземній валюті, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки чинним законодавством України не передбачено надання індивідуальних ліцензій фізичним особам на отримання кредитних коштів у валюті, яка відрізняється від національної валюти України.

Не може погодитись колегія суддів й з доводами апеляційної скарги щодо несправедливості умов кредитного договору та встановлення непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання зобов'язань за кредитним договором.

Так, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг (яким відповідно до ст. 4 цього Закону є договір про надання споживчого кредиту) повинен містити розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків.

Відповідно до п. 8 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

У силу ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За положеннями ч 5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які місять умови про зміни у витратах.

Статтею 4 Кредитного договору №131/08-АВ/035 від 30 травня 2008 року передбачено порядок нарахування пені та штрафів у випадку прострочення позичальником строків виконання взятих на себе зобов'язань (а.с. 7 - зворот).

Тобто, даний договір не містить положень, які призводять до дисбалансу сторін чи є несправедливими по відношенню до позичальника, адже ним не передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, та, у випадку належного виконання позичальником умов цього Договору, стаття четверта взагалі не буде застосовуватись.

Згідно ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої ним шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем а ні в суді першої інстанції, а ні в суді апеляційної інстанції, не надано належних та допустимих доказів того, що ПАТ "Укрсоцбанк" допущено таке порушення умов Кредитного договору №131/08-АВ/035 від 30 травня 2008 року та Договору застави №131/08-АЗ/035 від 30 травня 2008 року, яке завдало шкоди чи значною мірою позбавило ОСОБА_2 того, на що вона розраховувала при укладенні цих договорів.

Відхиляються колегією суддів й доводи апеляційної скарги про те, що позивачем виконано всі умови кредитного договору та на рахунок позивача було спрямовано кошти від реалізації предмета застави. Так, відповідно до протоколу проведення електронних торгів №92656, які відбулися 25 червня 2015 року та акту про проведені електронні торги від 09 липня 2015 року, при примусовому виконанні виконавчого листа №752/21911/13-ц виданого 03 лютого 2014 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованості по договору кредиту в сумі 170 690 грн. 45 коп. та третейського збору в сумі 2 106 грн. 90 коп., здійснено реалізацію автомобіля марки: SKODA, модель Октавія Tour, за ціною 121 983 грн., із яких 115 883 грн. 85 коп. сплачено на розрахунковий рахунок Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, а 6 099 грн. 15 коп. сума сплаченого основного внеску організатору електронних торгів (а.с. 55). Тобто, виконавчий лист №752/21911/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованості по договору кредиту в сумі 170 690 грн. 45 коп. у повному обсязі не виконано, а тому відсутні підстави вважати, що ОСОБА_2 виконала взяті на себе зобов'язання за кредитним договором №131/08-АВ/035 від 30 травня 2008 року.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена.

На думку колегії суддів, вирішуючи даний спір суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку й ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, в той час як доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, відповідно до ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 25 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: