Справа № 316/2755/15-ц
Провадження № 2/316/150/16
"18" березня 2016 р. м.Енергодар
Енергодарський міський суд Запорізької області у складі:
головуючого-судді: Вільямовській Н.О.,
при секретарі: Журавльовій Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Енергодар справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Виконавчий комітет Енергодарської міської ради, як орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та позбавлення батьківських прав,-
ОСОБА_1 звернулася з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини із усіх видів заробітків (доходу) відповідача щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 11.12.2015 року, та позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 26.10.2002 року, вона та відповідач ОСОБА_2 перебували у шлюбі, зареєстрованому Вільненською сільською радою Нижньосірогозького району, Херсонської області, про що був зроблений актовий запис № 04. Від даного шлюбу мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 07.10.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного Енергодарського міського управління юстиції у Запорізькій області. Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 09.07.2012 року шлюб між сторонами по справі був розірваний. Фактично шлюбні стосунки між ними були припинені з січня 2012 року, та вони з відповідачем проживали окремо, а дитина залишилась проживати разом з позивачкою. Спорів стосовно міста проживання дитини не було, та відповідач не заперечував, що дитина буде проживати разом з ОСОБА_1 З 2013 року відповідач життям сина не цікавився, не виявляв бажання спілкування з дитиною та отримати участь у його вихованні та утриманні. На сьогоднішній день сину вже сім років, та за період з 2013 року, він бачив свого батька лише декілька разів. В спілкуванні з нею, ОСОБА_2 ніколи про сина не питав та не цікавився його життям. 19.07.2014 року між нею та ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб. З липня 2014 року, вона з сином проживають з її чоловіком ОСОБА_4 в трикімнатній квартирі. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між нею, її дитиною та чоловіком ОСОБА_4 склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Їх дитина - ОСОБА_3 знаходиться на обліку в дитячій міській лікарні. Дитині вчасно проведені профілактичні щеплення, проводились регулярні амбулаторні огляди, стан здоров'я задовільний. Нагляд за станом здоров'я дитини з моменту її народження і на сьогоднішній день здійснює саме вона ОСОБА_1, а батько ОСОБА_2 участі в цій сфері життя дитини не приймає. Крім того зазначила, що відповідач ОСОБА_2 працює в м. Києві, його батьки проживають в Херсонській області, та їй стало відомо від знайомих, що відповідач ОСОБА_2 проживає з іншою сім'єю, та на даний час у його дружини повинна народитися дитина.
У судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримує, та просить їх задовольнити.
Третя особа у судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Відповідач в судові засідання не з'являвся, про час, місце і дату слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується відповідними відмітками на конвертах з поштовими повідомленнями (а.с.28,29.37,38,42).
Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України та інтереси дитини, керуючись ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наданих доказів.
Вислухавши позивача та третю особу, пояснення свідків, дослідив матеріали справи, суд прийшов до висновку, що вимоги, викладені в заяві підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що він є двоюрідним братом позивачки та зазначив, що відповідач на протязі тривалого часу вихованням, навчанням малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не займається та його життям, здоров'ям не цікавиться.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що відповідач з 2012 року не надає допомоги на утримання своєї дитини, не приймає участі в його вихованні, брав свого сина тільки на канікули. Також зазначила, що відповідач проживає з іншою сім'єю, та у нього є дитина.
Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.10.2002 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син - ОСОБА_3, про що в Книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за № 522 та видано свідоцтво про народження (а.с.6).
Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 09.07.2012 року шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний (а.с.7).

Згідно висновку Виконавчого комітету Енергодарської міської ради, як органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, було встановлено, що батько дитини ОСОБА_2 не спілкується з дитиною у обсязі необхідному для усвідомлення нею турботи про себе, не приймає участі у її вихованні та утриманні, не піклується про його стан здоров'я, духовний і моральний розвиток. Малолітній ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю та її чоловіком ОСОБА_4, за місцем проживання всім необхідним для повноцінного життя та розвитку забезпечений (а.с.44-45).

Враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги висновок Виконавчого комітету Енергодарської міської ради, як органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 є обґрунтованими, повністю доведеними, а отже підлягають задоволенню.

Стосовно вимог позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідної вікової категорії, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч. 2 вказаної статті, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідач є особою працездатного віку та відповідно до положень ст. 180 СК України, він зобов'язаний нести витрати по утриманню спільної дитини.

Таким чином, оскільки обов'язок утримання дитини покладається на обох з батьків, а також враховуючи, що відповідач має на утриманні іншу дитину, суд вважає за доцільне встановити розмір аліментів в розмірі 1/6 частини від всіх доходів щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідної вікової категорії.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 141, 164, 165, 166, 180, 181, 183, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 60, 88, 209, 212-215, 218, 224-228 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Виконавчий комітет Енергодарської міської ради, як орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав,- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер невідомий, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки смт. Нижні Сірогози, Нижньосірогозького району, Херсонської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини із усіх видів заробітків (доходу) відповідача щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 11.12.2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави, судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав стосовно малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів після отримання ним копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Енергодарський міський суд Запорізької області до апеляційного суду Запорізької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н. О. Вільямовська