АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Осіяна О.М.,

суддів - Глущенко Н.Г., Пищиди М.М.,

за участю секретаря - Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Товариства із обмеженою відповідальністю «Метал» про визнання наказу недійсним,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Метал» про визнання наказу недійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог послався на те, що із 01 жовтня 2012 року він працює комерційним директором ТОВ «Метал». 10 вересня 2015 року коли він знаходився на робочому місці до його кабінету зайшли ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та повідомили, що його відсторонено від посадових обов'язків, після чого він передав ключі від свого кабінету під розписку. 14 вересня 2015 року коли він прийшов на роботу, його не допустили до робочого місця повідомивши про відсторонення, та надали копію наказу. Такі дії відповідача вважав незаконними, просив скасувати наказ та забезпечити йому доступ на будь - яку територію відповідача.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2016 року вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду, постановленого із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що 10 вересня 2015 року наказом № 10/09-8 ОСОБА_2 було відсторонено від виконання обов'язків комерційного директора із забороною знаходитися на території підприємства з оплатою згідно законодавства України /а.с.5/.

ТОВ «МЕТАЛ» є підприємством приватної форми власності. За результатами податкової перевірки підприємству донараховані податки та штрафні санкції за порушення приписів Податкового Законодавства, а саме: відповідно до повідомлення - рішення № від 17.06.2015 року сума нарахованого грошового зобов'язання складає 510 013,75 грн.: відповідно до повідомлення - рішення № від 18.06.2015 року сума нарахованого грошового зобов'язання складає 7 925,60 грн.; відповідно до повідомлення - рішення № від 22.06.2015 року сума нарахованого грошового зобов'язання складає 1 241 321,25 грн.; відповідно до повідомлення - рішення № від 30.06.2015 року сума нарахованого грошового зобов'язання складає 37 430,39 грн.

03 вересня 2015 року учасниками товариства було ухвалене рішення про звільнення генерального директора та призначення тимчасово виконуючого генерального директора, який в свою чергу наказав провести ретельну перевірку фінансового, бухгалтерського, податкового стану та провести інвентаризацію. Для чого було залучено фахівців аудиторської фірми «АФК-Центр».

10 вересня 2015 року було розпочато інвентаризацію, того ж дня від голови інвентаризаційної комісії надійшов лист на ім'я в.о. генерального директора ОСОБА_3 з попередженням про неможливість виконувати обов'язки із причини недопущення комерційним директором ТОВ «Метал» ОСОБА_2 до документів та приміщень. Крім того, в процесі інвентаризації стало відомо, що в кабінеті позивача в його робочому столі, приховувались печатки та штампи підприємства, також було виявлено залишки знищених документів.

З метою стабілізації умов проведення документальних перевірок та інвентаризації було прийняте рішення про відсторонення відповідача від роботи на час проведення інвентаризації на виробничих ділянках. На період відсторонена позивачу була нарахована заробітна плата.

Посилаючись на вимоги ст. 3, 4 КЗпП України, ст. 10, 57, 58, 60 ЦПК України, суд відмовив у задоволенні позову.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що порушені його трудові права, передбачені ст.2, 3, 5-1 КЗпП України.

Статтею 5-1 КЗпП України передбачено, що держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до вимог ст. 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; відмови або ухилення від обов'язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Матеріалами справи підтверджено, що наказом виконуючого обов'язки генерального директора ТОВ «Метал» №10/09-8 від 10 вересня 2015 року на термін проведення інвентаризації позивач був відсторонений від виконання обов'язків комерційного директора ТОВ «Метал» із 11 вересня 2015 року із забороною знаходитися на території підприємства з оплатою згідно законодавства України (а.с.5).

Підставою для прийняття цього наказу було звернення аудиторської компанії про перешкоди із боку ОСОБА_2 у проведенні аудиту, призначеного на підставі наказу виконуючого обов'язки генерального директора ТОВ «Метал» №10/09-1 від 10 вересня 2015 року (а.с.19-20).

Довідкою товариства від 04.11.2015 року підтверджено нарахування та виплату заробітної плати позивачу за вересень та жовтень 2015 року (а.с.23-26), чого позивач та його представник не заперечували.

Крім того, у суді апеляційної інстанції представники сторін підтвердили, що позивач є також учасником товариства «Метал» із визначеною часткою у статутному капіталі товариства, що відповідно до вимог ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 12 січня 2010 року N 1-рп/2010 у справі за конституційним поданням ТОВ "Міжнародний фінансово-правовий консалтинг" про офіційне тлумачення ч. 3 ст. 99 ЦК України в аспекті конституційного звернення положення "члени виконавчого органу можуть бути у будь-який час усунені від виконання своїх обов'язків" слід розуміти як право компетентного (уповноваженого) органу товариства у будь-який час і з будь-яких підстав усунути особу (осіб) від виконання обов'язків члена (членів) виконавчого органу за умови, якщо в установчих документах товариства не визначено таких підстав. Усунення члена виконавчого органу товариства від виконання своїх обов'язків, яке передбачене ч. 3 ст. 99 ЦК України, не є відстороненням працівника від роботи в розумінні ст. 46 КЗпП України.

Передбачена ч. 3 ст. 99 ЦК України форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних справ у відносинах із особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися за нормами трудового права, а рішення уповноваженого органу щодо відсторонення таких осіб повинні розглядатися не в межах трудових, а в межах корпоративних правовідносин, що виникли між товариством і особами, яким довірено повноваження із управління ним.

У роз'ясненнях ч. 4 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року N 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» зазначено, що в разі оскарження членом виконавчого органу товариства, який уклав з товариством трудовий договір (контракт), рішень відповідних органів товариства про відсторонення від посадових обов'язків, способом захисту в таких випадках є позов про поновлення на посаді, усунення перешкод у виконанні посадових обов'язків, а не позов про визнання недійсним відповідного рішення.

Отже, відсутні будь-які докази, а також і підстави для висновку про те, що товариством порушені права позивача, а тому відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. 307, 308, 316 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили із моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із цього часу.

Судді: