Справа №333/1308/16-ц
Провадження №2-зз/333/8/16
Ухвала

Іменем України

18 березня 2016 року м.Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м.Запоріжжя Тучков С.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про зняття арешту з нерухомого майна,

в с т а н о в и в:

До Комунарського районного суду м.Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_1 про зняття арешту з нерухомого майна, в якій остання просить суд зняти арешт з нерухомого майна №22711/5 від 25.12.2008 року, у звязку зі смертю ОСОБА_2 29.05.2015 року.

Вивчивши матеріали заяви, суд приходить до висновку, що заяву про зняття арешту з нерухомого майна подано без додержання вимог, передбачених Цивільним процесуальним кодексом України.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

У заяві не зазначено особу, за заявою чи в інтересах якої накладався арешт, не конкретизовано майно ОСОБА_2, з якого просить зняти арешт заявник, не зазначено підстави накладення арешту, у звязку з чим неможливо визначити субєктний склад відповідних правовідносин, а також наявність правових підстав звернення до суду із такою заявою (чи є вона правонаступником ОСОБА_2 у відповідних відносинах).

Крім того, за правилами ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Виходячи з положень наведеної норми закону питання зняття арешту з майна, яке належить ОСОБА_2 повинен вирішувати орган державної виконавчої служби, який вжив такий захід.

Статтею 8 Цивільного процесуального кодексу України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону).

Вирішуючи питання про залишення заяви без руху, суд вважає за необхідне застосувати аналогію процесуального закону, а саме ч.1 ст.121 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.121 Цивільного процесуального кодексу України заява, подана без додержання вимог, викладених у ст.ст.119-121 Цивільного процесуального кодексу України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.121 ЦПК України, суддя, -

У х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про зняття арешту з нерухомого майна залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків заяви пять днів з дня отримання ним копії даної ухвали.

Роз'яснити заявнику, що якщо вона у встановлений строк не усуне зазначені недоліки, то заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя С.С. Тучков