Справа № 2/325/97/2016
07 квітня 2016 року Приазовський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Діденко Є.В., за участю секретаря судового засідання Олексюк І.В., розглянувши в смт. Приазовське Запорізької області у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
01 лютого 2016 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.
Позивач в судове засідання не з`явився, у поданій заяві звернувся до суду з проханням розглядати справу за відсутності представника позивача, на позовних вимогах наполягає, проти заочного вирішення справи позивач не заперечує.
Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, надав суду заяву, в якій вказав, що позов не визнає, надав документи про проходження ним військової служби за мобілізацією і просив суд витребувати у банку детальний розрахунок заборгованості з урахуванням його перебування на військовій службі.
Ухвалою суду від 03 березня 2016 року, яка отримана позивачем поштою 12 березня 2016 року, зобов`язано позивача надати детальний розрахунок заборгованості за кредитом, з урахуванням перебування відповідача на військовій службі.
Ухвалою суду від 23 березня 2016 року, яка отримана позивачем електронною поштою 23 березня 2016 року відповідно до наданої заявки про отримання процесуальних документів в електронному вигляді, повторно зобов`язано позивача виконати вимоги ухвали суду від 03.03.2016 року.
Проте, зазначені ухвали суду позивачем виконані не були.
Виходячи з необхідності своєчасного розгляду справи, н а підставі ст. 224 ЦПК України і за згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача і за наявними у справі доказами.
Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.
Згідно зі статтею 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 10 ЦПК України).
В розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення суду має бути справедливим.
Під час розгляду справи судом встановлено, що 11.03.2013 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір, шляхом ознайомлення відповідача з Умовами та правилами надання банківських послуг і підписанням відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, згідно якого відповідач отримав у позивача кредитну картку «Універсальна», відповідно до тарифів якої позивач надав відповідачу кредит в сумі 1800,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, обумовивши пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг, право банку на зміну (збільшення або зменшення) кредитного ліміту в будь-який момент.
Відповідно до п. 2.1.1.1 Умов і правил надання банківських послуг, банк видає клієнту картку на підставі заяви, належно заповненої і підписаної клієнтом.
Згідно з Довідкою про умови кредитування, відповідач мав погашати кредит щомісячно до 25 числа кожного місяця в сумі 7 % від розміру заборгованості, але не менше 50 грн.
Відповідачем зобов`язання по сплаті кредиту не виконувались належним чином, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість.
В силу ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем надано не було.
Проте, згідно наданих відповідачем довідок військової частини п/п НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 01.06.2014 року по 23.09.2014 року, та з 30.10.2014 року по 08.04.2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції в складі військової частини НОМЕР_1 .
Згідно з пунктом 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» № 1275- від 20.05.2014 року, який набрав чинності 08.06.2014 року, військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Отже, на переконання суду заявлена позивачем сума процентів за користування кредитом та пені не підлягає стягненню за період проходження відповідачем військової служби з урахуванням дати набрання Законом № 1275- від 20.05.2014 року чинності, тобто за період починаючи з 08.06.2014 року по 23.09.2014 року та з 30.10.2014 по 08.04.2015 року.
Таким чином, стягненню з відповідача підлягає сума заборгованості за тілом кредиту, а також сума відсотків і пені за періоди: з 11.03.2013 року по 07.06.2014 року, з 24.09.2014 року по 29.10.2014 року, та з 09.04.2015 року по 31.12.2015 року.
Крім того, суд перевірив наданий позивачем розрахунок заборгованості і погоджується з нарахованою банком сумою процентів за користування кредитом на поточну і прострочену заборгованість за період з 11.03.2013 року до 01.03.2014 року в загальному розмірі 277 грн. 72 коп.
Проте, судом встановлено, що починаючи з 01.03.2014 року банком неправильно, в рахунок збільшення, розраховано суму відсотків за користування кредитом.
Так, беручи до уваги диспозитивність цивільного судочинства (межі заявлених позовних вимог) та виходячи із визначених банком періодів і сум основної і простроченої заборгованості та розміру відсоткової ставки, розмір процентів за користування кредитом розраховується наступним чином:
1) за період з 01.03.2014 року по 30.03.2014 року (30 днів):
1065,68 грн. х 30 % / 365 днів х 30 днів = 26,28 грн. (поточні відсотки);
725,53 грн. х 30 % / 365 днів х 30 днів = 17,89 грн. (прострочені відсотки).
2) за період з 31.03.2014 року по 29.04.2014 року (30 днів):
986,74 грн. х 30 % / 365 днів х 30 днів = 24,33 грн. (поточні відсотки);
804,47 грн. х 30 % / 365 днів х 30 днів = 19,84 грн. (прострочені відсотки).
3) за період з 30.04.2014 року по 07.06.2014 року (39 днів):
962,12 грн. х 30 % / 365 днів х 39 днів = 30,84 грн. (поточні відсотки);
829,09 грн. х 30 % / 365 днів х 39 днів = 26,57 грн. (прострочені відсотки).
4) За період з 24.09.2014 року по 29.10.2014 року (36 днів):
962,12 грн. х 34,8 % / 365 днів х 36 днів = 33,02 грн. (поточні відсотки);
829,09 грн. х 34,8 % / 365 днів х 36 днів = 28,46 грн. (прострочені відсотки).
5) За період з 09.04.2015 року по 31.12.2015 року
962,12 грн. х 43,20 % / 365 днів х 267 днів = 304,04 грн. (поточні відсотки);
829,09 грн. х 43,20 % / 365 днів х 267 днів = 262,00 грн. (прострочені відсотки).
Всього сума відсотків за користування кредитом за період, що підлягає стягненню, складає 1050 грн. 99 коп. (277,72 + 26,28 + 17,89 + 24,33 + 19,84 + 30,84 + 26,57 + 33,02 + 28,46 + 304,04 + 262,00 = 1050,99 грн.).
Сума нарахованої банком пені, яка передбачена Довідкою про умови кредитування, підлягає стягненню частково, також без врахуванням періодів перебування відповідача на військовій службі, а саме в сумі 1500 грн. 00 коп.
Стосовно заявлених позивачем вимог про стягнення штрафу в розмірі 1139,35 грн. (500 грн. - фіксована частина та 639,35 грн. - процентна складова) , суд виходить з наступного.
Довідкою про умови кредитування та пунктом 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг передбачено суму штрафу за порушення клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості.
Водночас, Довідкою про умови кредитування та пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов і правил надання банківських послуг передбачено сплату позичальником пені за несвоєчасне погашення заборгованості.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року.
У зв`язку зі стягненням на користь позивача суми пені, то стягнення суми штрафів, які нараховані також за прострочення виконання грошового зобов`язання, суперечить ст. 61 Конституції України, а тому в цій частині позову слід відмовити.
Таким чином, стягненню з відповідача підлягає сума заборгованості в загальному розмірі 4272 грн. 90 коп. з яких: 1721,91 грн. - заборгованість за кредитом; 1050,99 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом за періоди: з 11.03.2013 року по 07.06.2014 року, з 24.09.2014 року по 29.10.2014 року, та з 09.04.2015 року по 31.12.2015 року, сума пені 1500 грн.
На підставі ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог суму судового збору в розмірі 427 грн. 18 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57-60, 81, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 526-530, 610, 1054-1056-1 ЦК України, суд
Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Приазовський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали учать у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Є.В. Діденко