ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
УХВАЛА

21 грудня 2016 року суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Чернишова Є.Ю., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» про забезпечення позову по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 50447,99 грн.

Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21.12.2016 року відкрито провадження по справі та призначено судовий розгляд.

Одночасно з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову, у якій позивач просить накласти арешт на будинок за адресою: м. Фастів, вул. Щербакова, 63 шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

Обґрунтовуючи свої вимоги представник позивача в заяві про забезпечення позову зазначив, що відповідач протягом тривалого часу не виконує взяті на себе зобов'язання - не здійснює щомісячних погашень кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість. У банку відсутні підстави вважати, що відповідачем будуть припинені недобросовісні дії щодо виконання обов'язків перед кредитором. Найчастіше за порушенням зобов'язань перед банком відбувається вчинення відповідачем всіх можливих заходів щодо позбавлення банку можливості задовольнити свої вимоги за рахунок належного відповідачу майна й коштів. Це виражається у передачі третім особам права власності на майно й кошти або його переховування від банку й державної виконавчої служби, а також проведенні інших операцій з майном та коштами щодо позбавлення банку можливості задовольнити свої вимоги за його рахунок.

З огляду на зазначене, представник позивача вважає, що неприйняття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

В порядку ст. 153 ч.1 ЦПК України розгляд заяви здійснений без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дана заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» згідно із п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України - позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб.

Згідно із п.4 цієї ж Постанови розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивачів, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до п.5.6.1 Інструкції про проведення виконавчих дій арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмеженні права користування майном або його вилученні в боржника та передачі на зберігання іншим особам.

Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, актуальних станом на13.10.2016 року, відповідачу будинок за адресою: м. Фастів, вул. Щербакова, 63 належить на праві приватної власності в розмірі 5/11 частин.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вид забезпечення позову, обраний позивачем, не є співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки предметом позову є заборгованості за кредитним договором у розмірі 50447,99 грн., при тому, що арешт на вимогу позивача повинен бути накладений на будинок загальною площею 171,30 кв.м., не обмежившись сумою стягнення.

Розглянувши дану заяву та матеріали справи, приходжу до висновку, що між сторонами дійсно виник спір, але позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, що є необхідною умовою для застосування вищевказаних заходів забезпечення позову. Вказані заявником обставини, а саме те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, ґрунтуються на самих припущеннях.

Заявником зовсім не обґрунтований обраний ним вид забезпечення позову, а саме накладення арешту на майно відповідача, при тому, що такий вид забезпечення позову може порушувати права та інтереси інших осіб, у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, вважаю необхідним відмовити Публічному акціонерному товариству комерційний банк «Приват Банк» в задоволенні заяви про забезпечення даного позову.

На підставі викладеного, керуючись п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст. ст. 151-153, 168, 209 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» про забезпечення позову по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Є.Ю.Чернишова