Справа №442/8074/15-ц
Провадження №2/442/315/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі головуючого судді Нагірної О.Б.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, суд -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з вищезгаданим позовом до відповідачки, просить суд розірвати шлюб. Позов мотивує тим, що шлюб між сторонами було укладено 04.09.1993 року, який зареєстровано відділом ЗАГС Трускавецького міськвиконкому Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 124. Від даного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Стверджує, що спільне життя між ними протягом останніх двох років погіршилося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, спільного господарства не ведеться, примирення неможливе, просить шлюб розірвати.

В судове засідання сторони не зявилися, подали суду заяви про розгляд справи без їх присутності, на розірвання шлюбу згідні обоє.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, не здійснюючи відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно положень ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані в сукупності по справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити.

Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 04.09.1993 року, який зареєстровано відділом ЗАГС Трускавецького міськвиконкому Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 124 та видане свідоцтво серії ІІІ СГ № 286693 (а/с 13).

Від даного шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а/с 12).

Так, згідно частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3 та 4 статті 56 вказаного Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

У відповідності до положень ст. 111 СК України суд повинен вживати заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Судом встановлено, що протягом тривалого часу подружжя не підтримує подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, проживають окремо.

Враховуючи наведені обставини, та те, що відповідачка визнала позовні вимоги, суд приходить до висновку, що на даний час шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання та збереження сім'ї неможливе, воно буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 81, 88, 174, 209, 212-215 ЦПК України та ст.ст.105, 110, 112 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який зареєстровано 04.09.1993 року відділом ЗАГС Трускавецького міськвиконкому Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 124 та видане свідоцтво серії ІІІ СГ № 286693.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга в строки і порядок передбачені ст. 294 ЦПК України до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд.

Суддя Нагірна О.Б.