У Х В А Л А

судового засідання

21-22.03.2016 р. м.Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Мартинишин М.О.

при секретарі Кметь Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю ОСОБА_4, ОСОБА_5, Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 Постійно діючого третейського суду при Львівській асоціації учасників ринку нерухомості про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Львівській Асоціації учасників ринку нерухомості від 03.05.2006 року по справі №3/8-1/1,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Львівській Асоціації учасників ринку нерухомості від 03.05.2006 року по справі №3/8-1/1, у частині визнання за ОСОБА_5 право власності на приміщення підвалу під літерою 1-6, що знаходиться у м.Львові на вул. Леонтовича,1 згідно технічного паспорта, виданого Обласним комунальним підприємством Львівської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 18 квітня 2006 року інвентарний №187, загальною площею 101,0кв.м, а саме: коридор площею 6,9кв.м(10/6,9), вбиральню площею 1,9 кв.м.(11/1,9), гардероб площею 17,4 кв.м.(12/17,4), ванну кімнату площею 20,1 кв.м.(13/20,1), допоміжні приміщення площами 29,1 кв.м.(14/29,1) та 25,6 кв.м(15/25,6), посилаючись на те, що зазначеним рішенням Третейського суду по справі №3/8-1/1 визнано за ОСОБА_5 право власності на приміщення їх підвалу пл. 28,7 кв.м., що знаходиться у м.Львові на вул. Леонтовича,1 та належить до їх квартири №8 на праві приватної власності. Вважають, вказане рішення є незаконним, оскільки справа, по якій воно прийняте, не підвідомча Третейському суду, питання, які вирішені судом, виходять за межі третейської угоди, укладеної між сторонами угоди та те, що таке питання про їх право вирішено без їх участі, оскільки вони не брали участі у справі. Тому просять скасувати незаконне рішення в вказаній частині та поновити їм строк оскарження рішення третейського суду.

В судовому засіданні ОСОБА_1, яка є в представник ОСОБА_3; ОСОБА_2, підтримали заявлені вимоги, посилаючись на вищевикладені обставини. Просять скасувати незаконне рішення в вказаній частині та поновити їм строк на оскарження рішення третейського суду.

ОСОБА_5, представники ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у судовому засіванні заперечили заяву заявників про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Львівській Асоціації учасників ринку нерухомості від 03.05.2006 року по справі №3/8-1/1, вважають її безпідставною, оскільки заявниками пропущено строк звернення до суду щодо оскарження такого рішення, та те, що відсутні підстави для скасування даного рішенняа тому просять відмовити у задоволення такої заяви.

Представник Шевченківської районної адміністрація Львівської міської ради, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у судовому засідання заяву заявників про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Львівській Асоціації учасників ринку нерухомості від 03.05.2006 року по справі №3/8-1/1 підтримали повністю, оскільки вважають, що таке рішення порушує право власності заявників та інших мешканців будинку. Просять скасувати незаконне рішення в вказаній частині.

Представник Постійно діючого третейського суду при Львівській асоціації учасників ринку нерухомості про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Львівській Асоціації учасників ринку нерухомості у судове засідання не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, при цьому представник подав заяву, якій просить заслухати справу у його відсутності.

ОСОБА_7 у судове засідання не зявилась, про день,час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, а тому суд вважає, що справу слід слухати у її відсутності на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право". Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частина 1 статті 58 Конституції України передбачає, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже враховуючи наведене, суд вважає, що провадження по даній справі слід здійснювати у відповідності до чинних на даний момент процесуальних законів, однак виходячи із правил підвідомчості справ третейському суду, які діяли на момент прийняття оскаржуваного рішення.

У відповідності до вимог ст. 389-1ЦПК України сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду. Заява про скасування рішення третейського суду подається до суду за місцем розгляду справи третейським судом сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейським судом. Заява, подана після закінчення строку, встановленого частиною другою цієї статті, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Аналогічна вимога міститься і у ч.2 ст. 72 ЦПК України, згідно якої, документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

За правилами ч. 1 ст. 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, заява про скасування рішення третейського суду надійшла до суду 15 січня 2014 року, тобто після закінчення терміну для подання такої заяви.

Зі змісту самого рішення третейського суду вбачається, що воно було ухвалено у присутності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та без участі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_10

Заявники в обґрунтування поважності причин пропуску строку для звернення до суду з заявою про скасування рішення третейського суду покликаються на ту обставину, що їм не було нічого відомо про рішення, яке було прийнято 03.05.2006 року по справі №3/8-1/1, натомість як вбачається із заяви ОСОБА_1 (а.с.17 т.1), що остання з матеріалами справи № 3/8-1/1 була ознайомлена 13 січня 2014 року. Водночас, з матеріалами цивільної справи №466/2480/13-ц за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_10 до ОСОБА_5 та ОСОБА_4, треті особи: Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, ЛКП «Янів-405», Реєстраційна служба Львівського МУЮ, про усунення перешкод у користуванні майном, заява позивачів про ознайомлення їх з матеріалами справи, зокрема, з рішенням третейського суду наданого відповідачами, в матеріалах справи відсутня, до того ж вказана копія рішення суду не завірена відповідним судом належним чином.

Крім цього, ОСОБА_10 безпосередню участь у розгляді справи не брав, на момент ухвалення третейським судом оскаржуваного рішення останній був неповнолітнім.

Таким чином, посилання заявників в обґрунтування їх доводів щодо поновлення строку, суд приймає до уваги, оскільки вони надали належні докази, що вони були відсутні у судовому засіданні третейського суду, а також довели, що ОСОБА_1 стало відомо про наявність рішення третейського суду тільки 13 січні 2014 року.

За таких обставин, суд вважає, що заявники пропустили строк оскарження рішення третейського суду з поважних причин, а тому слід поновити строк на оскарження рішення Постійно діючого третейського суду при Львівській асоціації учасників ринку нерухомості про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Львівській Асоціації учасників ринку нерухомості від 03.05.2006 року по справі №3/8-1/1.

За таких обставин, суд вважає, що вимога представників ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про залишення заяви без розгляду( відмови у задоволенні заяви) про застосування такого строку задоволенню не підлягає, оскільки судом встановлено обставини для поновлення такого строку на оскарження рішення Постійно діючого третейського суду при Львівській асоціації учасників ринку нерухомості про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Львівській Асоціації учасників ринку нерухомості від 03.05.2006 року по справі №3/8-1/1. Надані суду документи представниками ОСОБА_4 та ОСОБА_5, не спростовують їх пояснення, щодо дати коли заявники дізнались про наявність оскаржуваного рішення.

Відповідно до вимог ч. 3, 4 ст. 389-4 ЦПК України при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення третейського суду. Суд не обмежений доводами заяви про скасування рішення третейського суду, якщо під час розгляду справи буде встановлено підстави для скасування рішення третейського суду, визначені статтею 389-5 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 389-5 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо: справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано судом недійсною; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Львівській асоціації учасників ринку нерухомості від 03 травня 2006 року у справі № 3/8-1/1 визнано за ОСОБА_5 право власності на приміщення підвалу під літерою 1-6, що знаходиться у м.Львові на вул. Леонтовича,1 згідно технічного паспорта, виданого Обласним комунальним підприємством Львівської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 18 квітня 2006 року інвентарний №187, загальною площею 101,0кв.м, а саме: коридор площею 6,9кв.м(10/6,9), вбиральню площею 1,9 кв.м.(11/1,9), гардероб площею 17,4 кв.м.(12/17,4), ванну кімнату площею 20,1 кв.м.(13/20,1), допоміжні приміщення площами 29,1 кв.м.(14/29,1) та 25,6 кв.м(15/25,6).

Відповідно до ст. 30 Закону України Про третейські суди» за загальним правилом місцем проведення третейського розгляду є місцезнаходження третейського суду, якщо інше не передбачено регламентом третейського суду, сторони можуть на свій розсуд обрати місце розгляду у третейському суді для вирішення конкретного спору. За відсутності такої домовленості місце третейського розгляду визначається третейським судом з урахуванням усіх обставин справи, зокрема, характеру справи, зручності обраного місця третейського розгляду для сторін та складу третейського суду.

Судовий розгляд справи № 3/8-1/1 проводився одноособово суддею Постійно діючого третейського суду при Львівській асоціації учасників ринку нерухомості ОСОБА_11 за адресою: м.Львів, вул. Генерала Чупринки,85/219 на підставі третейської угоди, укладеної 06 квітня 2006 року за участюОСОБА_5 та ОСОБА_4

У судовому засіданні встановлено, що у свідоцтві про право власності, виданому 11.06.1996 р. вказано, що ОСОБА_12 належить на праві власності квартира №8 буд. 1 на вул. Леонтовича у м. Львові загальною площею 64,6 кв.м. і комора в підвалі пл. 28,7 кв.м.

Згідно договору міни квартир від 31.05.1997 року, посвідченого нотаріально та зареєстрованого у реєстрі за №2945, право власності на вищевказану квартиру та підвал пл. 28,7 кв.м. перейшло ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_13

Про реєстрацію права власності на вказану квартиру видано реєстраційне посвідчення за №15597 від 19.06.1997 року.

Згідно свідоцтва про право власності на квартиру виданого Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради від 12.07.2010 року, що квартира, яка знаходить за адресою: м.Львів, вул. М. Леонтовича, 1/8, яка складається з житлової площі 51,9 кв.м., загальною площею 77,8 кв.м.. Комара в підвалі площею 28,7кв.м. згідно з технічним паспортом, дійсно належить ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності

Таким чином ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 набули у законний спосіб право власності на квартиру за адресою: м.Львів, вул. М. Леонтовича, 1/8, загальною площею 77,8 кв. м, та на підвал площею 28,7 кв. м.

Окрім цього, із матеріалів, на підставі яких було прийнято розпорядження №138 від 14.02.2005 р. видно, що при розгляді заяви ОСОБА_4 про приєднання до квартири спірного приміщення підвалу не зясовувалось питання, чи належить вказане приміщення комусь із мешканців на праві власності і чи хтось із мешканців ним користується.

На підставі даного розпорядження було винесено рішення третейського суду від 03.05.2006 року, яким визнано право власності на приміщення підвалу під літ. 1-6 на вул. Леонтовича, 1 загальною площею 101 кв. м, у тому числі і на приміщення підвалу пл. 28,7 кв. м, яке на той час вже належало на праві власності ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 На момент прийняття рішення третейського суду не могло бути оскарженим особами, які не брали участь у справі, незважаючи на те, що третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки.

Відповідно до ч.3 п.5 ст.51 Закону України "Про третейські суди" рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване, якщо третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Таким чином суд приходить до висновку, що третейським судом у відповідності до вимог Закону України „Про третейські суди" було розглянуто позовні вимогиОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права власності, однак при розгляді позовної вимоги щодо визнання права власності, третейський суд вийшов за межі своїх повноважень і вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чим були порушені законні права і інтереси заявників.

Також, відповідно до п. 7 ст. 6 Закону України "Про третейські суди", третейські суди, в порядку, передбаченому цим законом, можуть розглядати будь - які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України.

Отже, відповідно до вимог п. 7 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи приміщення підвалу.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 51 цього ж Закону, рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише у разі, якщо справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

За правилами ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Однак, спірним рішенням третейського суду вирішено спір стосовно нерухомого майна та визнання права власності, не дивлячись на те, що справи зазначеної категорії, належить розглядати місцевим судам загальної юрисдикції.

В силу положень ст. ст. 107, 114 ЦПК України, встановлено правила виключної підсудності, згідно яких розгляд справ у спорах, що виникають з приводу нерухомого майна, законом віднесено саме до підвідомчості місцевих судів загальної юрисдикції за місцезнаходженням спірного майна чи основної його частини.

За положенням п. 1 ч. 2 ст. 389-5 ЦПК України, рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Справа, в якій прийнято спірне рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону, тому суд у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 389-5 ЦПК України та п. 1 ч. 3 ст. 51 Закону України "Про третейські суди" вбачає наявність підстав для їх скасування.

Відповідно до ст. 389-6 ЦПК України, за наслідками розгляду справи про оскарження рішення третейського суду суд постановляє ухвалу за правилами, встановленими цим Кодексом для ухвалення рішення.

Відповідно до п. 7 ст. 389-4 ЦПК України, ухвала суду про скасування рішення третейського суду або про відмову в його скасуванні може бути оскаржена у порядку, визначеному цим Кодексом для оскарження рішення суду першої інстанції.

Враховуючи вищевказані норми Закону України «Про третейські суди», Цивільного процесуального кодексу України, до компетенції третейських судів розгляд спорів з приводу нерухомого майна не належить.

Заява обґрунтована, рішення Постійно діючого Третейського суду при Львівській Асоціації учасників ринку нерухомості від 03.05.2006 року по справі №3/8-1/1, у частині визнання за ОСОБА_5 право власності на приміщення підвалу під літерою 1-6, що знаходиться у м.Львові на вул. Леонтовича,1 згідно технічного паспорта, виданого Обласним комунальним підприємством Львівської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 18 квітня 2006 року інвентарний №187, загальною площею 101,0кв.м, а саме: коридор площею 6,9кв.м(10/6,9), вбиральню площею 1,9 кв.м.(11/1,9), гардероб площею 17,4 кв.м.(12/17,4), ванну кімнату площею 20,1 кв.м.(13/20,1), допоміжні приміщення площами 29,1 кв.м.(14/29,1) та 25,6 кв.м(15/25,6) незаконне, а тому заява підлягає задоволенню, а рішення в цій частині скасуванню.

Керуючись ст.ст. 72, 73, 209,210, 389-4, 389-5, 389-6 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 строк на оскарження рішення Постійно діючого Третейського суду при Львівській Асоціації учасників ринку нерухомості від 03.05.2006 року по справі №3/8-1/1.

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Львівській Асоціації учасників ринку нерухомості від 03.05.2006 року по справі №3/8-1/1 - задоволити.

Рішення Постійно діючого Третейського суду при Львівській Асоціації учасників ринку нерухомості від 03.05.2006 року по справі №3/8-1/1, у частині визнання за ОСОБА_5 право власності на приміщення підвалу під літерою 1-6, що знаходиться у м.Львові на вул. Леонтовича,1 згідно технічного паспорта, виданого Обласним комунальним підприємством Львівської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 18 квітня 2006 року інвентарний №187, загальною площею 101,0кв.м, а саме: коридор площею 6,9кв.м(10/6,9), вбиральню площею 1,9 кв.м.(11/1,9), гардероб площею 17,4 кв.м.(12/17,4), ванну кімнату площею 20,1 кв.м.(13/20,1), допоміжні приміщення площами 29,1 кв.м.(14/29,1) та 25,6 кв.м(15/25,6) - скасувати.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Мартинишин М.О.