"15" грудня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Гончарука В. П.
з секретарем Красновою І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_17 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_17 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Просить суд визнати ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.
Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явився і не повідомив суд про причини неявки.
У відповідності до вимог ст.. 224 ЦК України , суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду.
У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного.
З березня 2009 року відповідач жодного разу не з'явився в квартирі, виїхав за межі України до своєї батьківщини в Японію. Факт не проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_2 з березня 2009 року підтверджується Актом обстеження квартири від 19.10.20Іб року, складеного та підписаного комісієй в складі голови правління балансоутримувача будинку ЖБК «Каштан», сусідів - мешканця квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_6 мешканця квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_7(а.с. 16).
Розпорядженням Київського міського голови В. Кличко №125/1 від 19.02.2016р бульвар Давидова в м.Києві було перейменовано в бульвар Ігоря Шамо. що підтверджується вказаним розпорядженням та додатком до розпорядження від 19.02.2016р №125/1.(а.с. 8).
Згідно Довідки за формою №3-а . виданою 20.09.2016 року Житлово-будівельним кооперативом «Каштан» , на балансі та утриманні якого знаходиться будинок . у квартирі, яка належить позивачу на праві власності зареєстровано на даний час чотири особи, а саме : з 05.03.1974 року зареєстрований ОСОБА_1, з 15.01.2010 року зареєстрована ОСОБА_9, з 23.07.2015 року зареєстрований ОСОБА_10, з 02.02.2007 року зареєстрований ОСОБА_17, відповідач у справі, колишній чоловік сестри позивача ОСОБА_11.(а.с. 10).
Фактично в квартирі АДРЕСА_2 проживає три особи, а саме : я . - власник квартири . моя мати - ОСОБА_9 та мій батько ОСОБА_10 Колишній чоловік моєї сестри ОСОБА_17 в квартирі не проживає з березня 2009року.
11.09.2004р між ним та моєю сестрою ОСОБА_11 був укладений шлюб, зареєстрований центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім'ї . актовий запис №2039 . що підтверджується свідоцтвом про одруження ОСОБА_17 та ОСОБА_11
За згодою колишнього власника квартири АДРЕСА_2 . а саме моєї матері ОСОБА_9 та з дозволу ВП РФО Дніпровського РУ ГУ МВС України в м.Києві наданого на постійне проживання в України громадянину Японії в Україні ОСОБА_17 на підставі Закону «України» «Про імміграцію» , відповідач з 02.02.2007 року зареєструвався та став постійно проживати в спірній квартирі в якості члена сім'ї своєї дружини, що підтверджується копією Тимчасової посвідки ВП РФО Дніпровського РУ ГУ МВС України в м.Києві з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні ОСОБА_17 з 02.02.2007р безстроково за адресою : АДРЕСА_2 . довідкою ЖБК «Каштан» за формою №3-а від 20.09.2016р.
Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 05.10.2009 року був задоволений позов сестри позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_17 про розірвання шлюбу. Справа розглядалася за відсутності відповідача, суд ухвалив заочне рішення при цьому відповідач в судове засідання не з'явився хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Також судом при розгляді справи про розірвання шлюбу сестри позивача та ОСОБА_17 було встановлено, що сторони дітей не мають, довгий час не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки.

18.11.2009 року моя ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_12 , зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві. актовий запис №2188 . що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_13 та її чоловіка ОСОБА_12 народився син ОСОБА_14, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини , виданим Першим Малиніським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції , актовий запис № 316.

Вказані вище обставини підтверджують той факт, що ОСОБА_17 не є членом моєї сім'ї, є колишнім членом сім'ї моєї сестри ОСОБА_13, яка з 09.06.2015 року в квартирі за адресою : АДРЕСА_2 не проживає та не зареєстрована, оскільки 17.05.2012 року отримала на підставі Договору дарування 1/2 частину квартири в дар від нашого батька ОСОБА_16 за адресою: АДРЕСА_1, де зареєстрована та постійно проживає разом зі своєю сім'єю, що підтверджується Договором дарування частини квартири від 17.05.2012 року, довідкою за формою №3 від 24.06.20Іб року КК «Центр комунального сервісу».

Відповідач у справі ОСОБА_17 ще до розірвання шлюбу з ОСОБА_13, а саме в березні 2009 року добровільно залишив квартиру АДРЕСА_2. забрав всі свої речі, про місце свого проживання та перебування не повідомив.

Необхідність визнати ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, позивач обгрунтовує порушенням його права вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, та необхідність сплачувати за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.

Відповідно п.10 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлених строків. В разу їх поважності ( перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірності поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на майно яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 386 ЦК України позивач, як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні його права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_17 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням підлягають задоволенню в повному обсязі.

При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп., відповідно до Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 316, 317, 386 Цивільного кодексу України, ст.ст. 71, Житлового кодексу УРСР, п.10 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України",ст.ст.10, 57, 58, 60, 209, 212-215, 224-226, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_17 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: