Справа № 135/1230/16-ц
Провадження у справі № 2-о/135/32/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2016 року Ладижинський міський суд Вінницької області

у складі: головуючого судді Волошиної Т.В.,

за участі секретаря судового засідання Білодіда П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Нетішинська міська рада Хмельницької області про встановлення факту родинних відносин,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між нею та її рідною сестрою ОСОБА_2, яка померла 09 жовтня 2015 року в м. Нетішині Хмельницької області.

На обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що 09 жовтня 2015 року померла її рідна сестра ОСОБА_2 Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, до складу якого входить і нерухоме майно (квартира) в місті Нетішин Хмельницької області, розташована за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до ст. 1262 ЦК України, вона має право на успадкування майна, що належить покійній сестрі і в установлений законом шестимісячний термін звернулась до Нетішинської державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті сестри. Оскільки, своєї сім`ї в покійної сестри не було і вона проживала одиноко, то вона є єдиним спадкоємцем, яка у визначеному законом порядку прийняла спадщину. Але, щоб оформити свої спадкові права на успадковане після смерті сестри майно, їй необхідно встановити факт родинних відносин з покійною сестрою. Так як сестра проживала одиноко в іншій області, вони з нею періодично телефонували один одному, бачились, але про факт її смерті їй стало відомо від сусідки її сестри, вже після смерті сестри. Після смерті сестри пропали всі документи, тому вона не мала можливості підтвердити свої родинні відносини з померлою сестрою документами і вимушена звернутись до суду із відповідною заявою про встановлення факту родинних відносин з рідною сестрою.

Крім того, в її паспорті та в свідоцтві про смерть сестри, крім різних прізвищ, по різному написано по батькові. А саме, вона згідно паспорта: «Колісник Галія Галімовна», а сестра, згідно свідоцтва про смерть: «Гаріпова Люція Галімянівна». Дана обставина також змушує її в судовому порядку встановлювати факт родинних відносин з померлою сестрою.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, письмово заявлені вимоги підтримала повністю, просила справу розглянути без її участі (а.с.18).

Представник Нетішинської міської ради Хмельницької області у судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи, або розгляду справи у його відсутності до суду не направив (а.с.15,17 ).

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Вивчивши та дослідивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов до обґрунтованого висновку, що заява підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 жовтня 2015 року в місті Нетішин Хмельницької області померла ОСОБА_2, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис № 165 та видано свідоцтво про смерть серії 1-АМ № 341380 від 17 березня 2016 року (а.с.8).

Після її смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно (квартиру) в місті Нетішин Хмельницької області за адресою: АДРЕСА_1, яку заявник бажає прийняти, однак зробити цього не може, оскільки не підтверджується факт родинних відносин між нею та померлою.

Звертаючись до суду з заявою заявник просить встановити факт родинних відносин між нею та її померлою сестрою, встановлення якого необхідно їй для реалізації спадкових справ.

З доказів наданих заявником вбачається, що відповідно свідоцтва про смерть, виданого 17.03.2016 Відділом ДРАЦС по місту Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області прізвище, імя та по батькові ОСОБА_2 зазначено як: «Гаріпова Люція Галімянівна».

Відповідно свідоцтва про народження ОСОБА_1, виданого повторно 21.03.1967 року, оформленого на російській мові, вона записана як «Гарипова Галия Галимовна», ІНФОРМАЦІЯ_1. Батьки заявника: батько - ОСОБА_3, мати - ОСОБА_4.

Згідно свідоцтва про одруження ОСОБА_1, виданого повторно 21.11.2001 року, оформленого українською мовою, вона записана як «Гаріпова Галія Галімовна». Відповідно до зазначеного документа, після одруження вона змінила дошлюбне прізвище «Гаріпова» на «Колісник».

Вказаними доказами підтверджуються родинні стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а саме, що ОСОБА_2, яка померла 09 жовтня 2015 року є рідною сестрою ОСОБА_1

Дані правовідносини регулюються ЦК України та ЦПК України.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Статтями 1269-1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно п. 7 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

В п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем.

Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши та з'ясувавши всі необхідні обставини справи, приймаючи до уваги норми діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню.

Таким чином, суд дійшов до переконання, що заявником суду надано достатньо доказів, які підтверджують факт, про встановлення якого вона просить суд, а тому заява підлягає задоволенню.

Встановлення факту про який просить заявник має для неї юридичне значення, оскільки дає право на прийняття спадщини після смерті спадкодавця, іншого порядку чи можливості встановити такий факт заявник не має. Встановлення такого факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 15, 15, 1216-1218, 1220-1233, 1258, 1265, 1269-1270, 1296, 1297 ЦК України ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-64, 88, 169, 209, 214, 215, 256, 259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, яка померла 09 жовтня 2015 року в місті Нетішині Хмельницької області була рідною сестрою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя