Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року Рівненський міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Грицаюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом служби у справах дітей, яка діє від імені органу опіки та піклування Рівненського міськвиконкому в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав звернувся представник служби у справах дітей, яка діє від імені органу опіки та піклування Рівненського міськвиконкому в інтересах малолітнього ОСОБА_1.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просить суд їх задоволити та позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно його сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про отримання судової повістки рекомендованим листом. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_2 являється батьком неповнолітнього ОСОБА_1

Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 12 червня 2003 року Сморжівською сільською радою Радехівського району Львівської області, з якого вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року в селі Щуровичі Радехівського району Рівненської області про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 2003 року 06 місяця 12 числа зроблено відповідний запис за №3. Батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Неповнолітній ОСОБА_1 разом з батьком - відповідачем по справі та його цивільною дружиною ОСОБА_4, зведеною меншою сестрою ОСОБА_2 проживав у найманій квартирі за адресою АДРЕСА_1. За даною адресою були створені належні умови для проживання, виховання і розвитку дітей. Неповнолітній ОСОБА_1 мав окреме місце для сну, стіл для навчання, особисті речі. В сім'ї батька хлопчик проживає з 2014 року. Раніше він навчався в одному з інтернатів м.Херсон.

З 01 липня 2015 року неповнолітній ОСОБА_1 перебував у притулку для дітей ССД Львівської облдержадміністрації. 31 серпня 2015 року батько ОСОБА_2 забрав сина притулку з метою подальшого його проживання в сім'ї та навчання у школі за місцем проживання, однак неповнолітній ОСОБА_1 на залізничному вокзалі ст.Львів втік від батька і 08 вересня 2015 року працівниками Яворівського РВ ГУМУС України у Львівській області знову був поміщений у притулок для дітей ССД Львівської облдержадміністрації. Як пояснив неповнолітній він втік, оскільки не бажає жити з батьком. Перебуваючи у притулку для дітей неповнолітній ОСОБА_1 звернувся до адміністрації закладу із письмовою заявою щодо позбавлення його батька батьківських прав.

Відповідно до наказу №101-осн від 21 липня 2015 року в службі у справах дітей Рівненського міськвиконкому на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах у зв'язку з тим, що систематично самовільно залишає місце постійного проживання перебуває неповнолітній ОСОБА_1.

29 вересня 2015 року неповнолітній ОСОБА_1 з притулку для дітей ССД Львівської облдержадміністрації був переведений до КЗ Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Рівненської обласної ради, звідки 25 грудня 2015 року вибув в сім'ю батька за його заявою.

Під час перебування неповнолітнього в центрі, батько його не відвідував, життям дитини не цікавився.

З 10 травня 2016 року ОСОБА_1 самовільно залишив місце постійного проживання. Батько самостійно розшукав сина і 24 червня 2016 року звернувся до служби у справах дітей із заявою про влаштування неповнолітнього до КЗ Обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей Рівненської обласної ради. Перебування неповнолітнього в центрі було погоджено ССД Рівненської облдержадміністрації терміном до 31 серпня 2016 року. За літній період належної уваги батько сину не приділяв, не відвідував його в центрі.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх батьківських обов'язків, згідно протоколу №9 засідання комісії питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради було вирішено попередити ОСОБА_2 про відповідальність, в т.ч. позбавлення батьківських прав за неналежне виконання батьківських обов'язків щодо виховання та утримання по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З 13 вересня 2016 року неповнолітній ОСОБА_1 працівниками поліції був поміщений до КЗ Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Рівненської обласної ради. В телефонному режимі батько малолітнього - відповідач по справі ОСОБА_2 працівникам служби у справах дітей повідомив, що він відмовляється в подальшому забирати сина на проживання в біологічну сім'ю.

Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач не займається вихованням сина, не бере участі у його виховання, він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків.

З дослідженого в судовому засіданні висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради від 09 листопада 2016 року №08-2506 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 вбачається, що комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітет Рівненської міської ради, враховуючи вищевикладені факти, керуючись ст.19 та ст.164 СК України вважають за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно сина, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Даний висновок представник позивача повністю підтримала в судовому засіданні.

З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов'язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до п.п.2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Як було встановлено в судовому засіданні, будь-яких перешкод відповідачу виконувати належним чином покладені на нього обов'язки по вихованню неповнолітнього сина ніхто не чинить, він сам усунувся від своїх обов'язків, матеріально дитину не забезпечує, його вихованням та здоров'ям не цікавиться.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає що позовні вимоги в є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнений від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача у дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,88,212,213,215,294 ЦПК України, ст.164 СК України,суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги служби у справах дітей, яка діє від імені органу опіки та піклування Рівненського міськвиконкому в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - задоволити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав стосовно його неповнолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий збір в розмірі 551,20 грн. та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України.

Заяву про перегляд заочного рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий :