Справа № 161/505/16-ц
Провадження № 2/161/1159/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

при секретарі Козак О.А.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визнання права власності на частину земельної ділянки, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визнання права власності на частину земельної ділянки.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач звернулась до суду з позовом до нього про поділ в натурі житлового будинку та земельної ділянки по вул. Ставки, 9 в м. Луцьку, мотивуючи тим, що їй на праві власності належить 1/6 частина будинку на підставі рішення суду від 06.08.2008 року та ? частина земельної ділянки згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.04.2015 року.

Проте, з такими вимогами він не погоджується та вказує, що 23.04.2004 року їхньою матірю ОСОБА_5 було складено заповіт, яким вона заповіла їм в рівних частинах все належне їй на час смерті майно.

Однак, згідно договору дарування від 24.12.2004 року весь будинок матір подарувала йому.

Разом з тим, рішенням Луцького міськрайонного суду від 30.05.2008 року, яке було змінене рішенням апеляційного суду Волинської області від 06.08.2008 року, за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/6 частину будинку. В подальшому, ОСОБА_3 отримала у Першій Луцькій нотаріальній конторі свідоцтво про право власності на ? частину земельної ділянки.

Вважає, що після набуття ними права спільної часткової власності на будинок, до них перейшло право власності у відповідних частках на земельну ділянку і відповідачу має належати 1/6 частина земельної ділянки.

В звязку з чим, просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5, видане 15.04.2015 року ОСОБА_3 на ? частину земельної ділянки, визнати за ним право власності на 5/6 часток земельної ділянки, що розташована в м. Луцьку по вул. Ставки, 9 та стягнути з ОСОБА_3 на його користь 1697,61 грн. судового збору та 3000,00 грн. витрат на правову допомогу.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у заяві та просили їх задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.04.2014 року померла ОСОБА_5, що стверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії І-ЕГ № 156274 від 17.04.2014 року (а.с. ).

Згідно заповіту від 23.04.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Луцької держнотконтори, ОСОБА_5 все належне їй майно, а також все те, на що за законом вона матиме право заповіла в рівних частках ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. ).

Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Як вбачається із договору дарування від 24.12.2004 року, ОСОБА_5 подарувала належний їй житловий будинок №9 по вул. Ставки в м. Луцьку ОСОБА_1 (а.с. ).

Разом з тим, рішенням Луцького міськрайонного суду від 30.05.2008 року за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/6 частину будинковолодіння №9 по вул. Ставки в м. Луцьку як на спадкове майно після смерті її батька ОСОБА_6 (а.с. ).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, як слідує із представлених доказів, померлою ОСОБА_5 було подаровано позивачу лише будинок. При цьому, даним договором не охоплювалась земельна ділянка та не визначався її розмір, який переходить до позивача

Таким чином, зважаючи, що позивач та його представник не представили суду та не довели наявності порушень вимог чинного законодавства при видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? частину земельної ділянки, то в задоволенні позову слід відмовити.

При цьому, суд не враховує доводи представника позивача та його тлумачення ст. 120 ЗК України і ст. 377 ЦК України стосовно того, що оскільки позивач набув 5/6 частин будинку, то й відповідно до нього перейшло право на 5/6 частин земельної ділянки є невірним, так як вказаними нормами передбачено перехід права власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Отже, керуючись ст. ст. 6, 10, 11, 58, 60, 61, 130, 209, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 377, 1235, 1301 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визнання права власності на частину земельної ділянки відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М. Кихтюк