Справа № 139/55/16-ц Провадження № 22-ц/772/950/2016Головуючий в суді першої інстанції Тучинська Н. В.
Категорія 44Доповідач Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

11 березня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Міхасішина І.В., Войтко Ю.Б.

з участю секретаря судових засідань Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу Мурованокуриловецького районного суд Вінницької області від 27 січня 2016 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, що діє від свого імені та від імені малолітнього ОСОБА_7 про виселення,

встановила:

Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 27 січня 2106 року відмовлено у відкритті провадження у зазначеній вище цивільній справі.

Не погодившись із зазначеною ухвалою ПАТ КБ "Приватбанк", через свого представника Гринь К.А., подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідач ОСОБА_4 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просить залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Представник апелянта, а також відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, повідомлені в установленому порядку про дату, час і місце розгляду справи, до суду не з'явилися, що відповідно до ст. 305 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, відповідача, вивчивши матеріали справи, колегія суддів д ійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

В січні 2016 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулось в Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області із позовом про виселення із житлового будинку ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, та ОСОБА_6, яка діє від свого імені та від імені малолітнього ОСОБА_7

Відмовляючи у відкритті провадження в справі суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 15.05.2012 року, яке набрало чинності, постановлено виселити ОСОБА_3 з усіма проживаючими та зареєстрованими разом з нею особами з житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 із знаттям з реєстраційного обліку у органі МВС України.

А тому суд першої інстанції вважав, що є судове рішення, яке набрало законної сили у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Проте з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитися, так як він зроблений з порушенням норм процесуального права.

Згідно з ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, які виникають в державі.

Відповідно до статті 3, пункту 1 частини 1 статті 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, зокрема, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення суду у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

За змістом вказаної норми права, для її застосування насамперед необхідно виходити з тотожності пред'явленого позову тому, який вже розглянутий судом.

Позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів, позови не є тотожними. Позови, які збігаються лише за предметом і підставою, але заявлені із зміненим суб'єктним складом, є не тотожними, а аналогічними.

З матеріалів справи, зокрема рішення Мурованокуриловецького районного суду від 15 травня 2012 року вбачається, що сторонами розгляду спору, який розглядався судом були: Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (позивач) та ОСОБА_9 (відповідач), а предметом спору - звернення стягнення на предмет іпотеки, яким є житловий будинок АДРЕСА_1 та виселення із даного будинку.

Крім того, під підставами позову слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Виклад обставин підстави позову також необхідний для визначення тотожності позову, захисту відповідача від позову, зміни позову позивачем і, найголовніше, - для визначення предмета доказування по даній справі.

Звернувшись до суду у січні 2016 року із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виселення, позивач обґрунтовував вимогу тим, що після прийняття судом рішення про звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок та виселення, ним було направлено на адресу ОСОБА_3 письмове повідомлення про добровільне звільнення предмету іпотеки всіх проживаючих та зареєстрованих в ньому осіб у 30-ти денний строк з дня отримання повідомлення відповідно до ст. 40 Закону України "Про іпотеку".

Такі обставини свідчать про те, що підстави позову ПАТ КБ "Приватбанк" про виселення змінились, порівняно із підставами позову поданого ним у 2012 році.

Проте суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі не врахував, що і сторони, і підстава позову у даній справі змінені, а тому прийшов до помилкового висновку про те, що рішення Мурованокуриловецького районного суду від 15.02.2012 року, прийняте щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і тих самих підстав.

За таких обставин ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною і обґрунтованою. Зазначена ухвала відповідно до частини 7 статті 122 ЦПК України перешкоджає повторному зверненню до суду з таким самим позовом.

Згідно з пунктами 1, 4 ст. 311 ЦПК України неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст. 311, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задовольнити.

Ухвалу Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 27 січня 2016 року скасувати, а матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, що діє від свого імені та від імені малолітнього ОСОБА_7 про виселення - повернути для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: /підпис/ Стадник І.М.
Судді: З оригіналом вірно: Суддя апеляційного суду/підпис/ Міхасішин І.В. /підпис/ Войтко Ю.Б. Стадник І.М.