Справа № 723/1900/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року Сторожинецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Яківчика І.В.,

при секретарі Крупчак М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сторожинець цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що 28 квітня 2012 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Комарівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, актовий запис №04. Від шлюбу народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне життя з чоловіком не склалося, у подружжя різні погляди на шлюб та сім'ю. Часті сварки та непорозуміння послабили взаємне почуття поваги та любові, тому позивач впевнилася, що подальше збереження сім'ї суперечить її інтересам та дійшла висновку що шлюб носить формальний характер і просила його розірвати та стягувати на утримання дітей аліменти в розмірі по 1167 гривень щомісячно до досягнення сином повноліття.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 направила письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила суд позов задоволити. У разі неявки відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, направивши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав, просив при вирішенні питання про стягнення аліментів врахувати що він постійно допомагає дитині, та що у нього хвора мати.

Розглянувши даний спір, встановивши фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, суд знаходить що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з огляду на наступне.

В судовому засіданні було встановлено, що сторони уклали шлюб 28 квітня 2012 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Комарівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, актовий запис №04, про що свідчить оригінал свідоцтва про шлюб серії 1-МИ №076763 виданий 28.04.2012 року (а.с.4).

Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками якого згідно свідоцтва про народження (а.с.6), являються позивач і відповідач по справі. Дитина сторін проживає з позивачем, а відповідач і зареєстрований і проживає не із сімєю, а в іншому місці.

Згідно положень абзацу першого ч.2 ст.3 СК України сімю складають особи які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки, а відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Вирішуючи даний спір про розірвання шлюбу суд враховує, що відповідно до положень ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

На думку суду, дана сім`я, в результаті різних поглядів на шлюб та сімю, відсутності порозуміння між ними та не проживання подружжя спільно та не ведення спільного господарства протягом тривалого періоду часу, розпалася і зберегти її при таких обставинах неможливо, а подальше збереження сім`ї буде суперечити інтересам позивача.

Згідно ст.51 Конституції України та у відповідності до положень ст.ст.180, 181 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Таким чином відповідач, проживаючи окремо від сімї, зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, нарівні із матірю, що він не здійснює і що свідчить про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача, який не приймає участі в утриманні дитини, аліментів на її утримання.

Разом з тим суд знаходить, що запрошений позивачем розмір аліментів не відповідає вимогам розумності і справедливості і є недоказаним, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

При цьому, суд виходить з того, що згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Законом України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» встановлено прожитковий мінімум з 1 грудня, для дітей віком до 6 років в розмірі 1355 гривень. Дитина відповідача перебуває саме в такому віці, а відповідно має право на матеріальне забезпечення в законодавчо закріпленому розмірі, яке їй зобовязані, надати, згідно вимог ст.180 СК України, її батьки.

Тобто, обовязок забезпечення дитині, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму, лежить в рівній мірі як на батькові так і на матері дитини, виходячи з чого, суд знаходить запрошений позивачем розмір аліментів, не справедливим і не можливим до стягнення із відповідача. В позові відсутні докази щодо рівня життя дітей, достатність якого має бути забезпечена посередництвом стягнення запрошеного позивачем розміру аліментів в сумі 1167 гривень.

Суд вважає, що розмір аліментів має складатися із половини прожиткового мінімуму дитини і такий розмір аліментів в сукупності із обовязком матері по утриманню дитини буде забезпечувати встановлений Законом прожитковий мінімум дитини сторін.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з цього та зважаючи на те, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька і з урахуванням матеріального становища батьків суд знаходить, що таке, належне утримання можливе в розмірі який буде повністю забезпечувати встановлений Законом прожитковий мінімум дитини сторін. Тобто суд визначає до стягнення із відповідача, аліменти в розмірі по 678 гривень щомісяця на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2

На думку суду, саме така сума, буде забезпечувати, нарівні із часткою матері, належне утримання дитини сторін і повністю забезпечувати її потреби, як сьогодні так і в найближчі роки, з урахуванням інтересів також і сторін.

При цьому судом також враховуються і обставини повідомлені відповідачем суду щодо надання щомісячної допомоги дитині і наявність у нього хворої матері.

Визначену суму аліментів на утримання дитини, суд стягує з часу звернення позивача до суду, тобто з 14 липня 2016 року, що відповідає положенням ст.191 СК України та згідно вимог п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, допускає негайне виконання судового рішення в цій частині в межах суми платежу за один місяць.

Судові витрати суд, у відповідності до положень ст.88 ЦПК України, покладає на відповідача, у звязку з тим, що дитина сторін проживає з матірю, яка до суду зверталась для захисту інтересів неповнолітньої дитини, а будь-які інші грошові, а також аліментні обовязки у відповідача відсутні.

Керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 88, 212-215, 223, 367 ЦПК України, та на підставі ст.51 Конституції України, ст.ст. 24, 56, 110, 112, 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного Кодексу України, Пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 28.04.2012 року виконавчим комітетом Комарівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, актовий запис №04.

Стягувати з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 жительки с.Зруб-Комарівський, Сторожинецького району, Чернівецької області, на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі по 678 (шістсот сімдесят вісім) гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Аліменти стягувати з 14 липня 2016 року, допустивши негайне виконання рішення суду в межах платежів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь держави, 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору перерахувавши вказану суму отримувачу: УДК в Сторожинецькому районі Чернівецької області, код отримувача ( код за ЄДРПОУ) 37835756, банк отримувача: ГУДКУ у Чернівецькій області, код банку отримувача МФО 856135, № доходного рахунку 0227, код класифікації доходів бюджету: 22030001, звільнивши від вказаних витрат позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. Апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Чернівецької області через Сторожинецький районний суд протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: