441/153/16-ц 2/441/216/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2016 р. Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - Яворської Н.І.

з участю секретаря - Цап І.М.

представника позивача - ОСОБА_1, адвоката-Мороз Г.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Городок Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Тулиголівської сільської ради Городоцького району Львівської області, третя особа- ОСОБА_6 про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в:

11.02.2016 р ОСОБА_3 звернулася до Городоцького районного суду з позовом до Тулиголівської сільської ради Городоцького району Львівської області, третя особа- ОСОБА_6 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими та надвірними будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 р. померла бабуся ОСОБА_5, яка до дня смерті проживала в АДРЕСА_1. ОСОБА_5, на випадок смерті, склала заповіт, яким заповіла все своє майно ОСОБА_3

Позивачка просить визнати за нею право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 р., оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинок тому позивачка не може оформити спадщини у нотаріальному порядку.

В судовому засіданні представник позивача та адвокат Мороз Г.П. позовні вимоги підтримали, покликаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник Тулиголівської сільської ради в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у відсутності представника, щодо задоволення позову не заперечує.

Заслухавши представника позивача та адвоката Мороз Г.П., вивчивши матеріали справи, суд приходить переконання про задоволення позову.

Справа витікає з цивільних правовідносин, що регулюється цивільним законодавством главою набуття права власності та положеннями про спадкування.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 392 ЦК України особа може пред'явити позов про визнання її права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Згідно копії заповіту та оглянутого оригіналу видно, що ОСОБА_5 все своє майно на випадок смерті заповіла ОСОБА_3 (а.с.10)

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 4) ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 р.

До кола спадкоємців після смерті ОСОБА_5 входять ОСОБА_3 на яку складено заповіт та сестра спадкодавця ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2

ОСОБА_6 відмовилася від частки майна за законом після смерті сестри на користь ОСОБА_3 (а.с.26)

Як видно із копії технічного паспорта (а.с. 15), довідок № 307, 306 (а.с. 22-23) Тулиголівської сільської ради, житловий будинок по АДРЕСА_1 належав ОСОБА_5, де вона проживала до дня смерті.

ОСОБА_3 звернулася до приватного нотаріуса Городоцького районного нотаріального округу Львівської області про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, та отримала свідоцтво про право на спадщину в частині успадкування земельної ділянки а щодо будинку їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність на будинок правовстановлюючих документів, що вбачається з листа приватного нотаріуса Богаченко Н.С.. № 8/01-16 від 28.01.2016р.та копії спадкової справи (а.с. 13,38).

Про наявність у власності спадкодавця будинку 1926 р. будови та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 свідчить витяг з по господарської книги (а.с.53,54)

Оскільки будинок зведений у 1926 році , право власності на нього набувається в порядку, який існував на час його будівництва.

Питання набуття права власності на той час регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 р.»Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 р..

Згідно з Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 р. визначив, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду, у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Така позиція підтримується і постановою Верховного Суду України від 18.12.2013 р. у справі № 6-137цс13.

Враховуючи наведені вище обставини, при прийнятті рішення суд враховує також роз'яснення Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування та роз'яснення Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року, які носять рекомендаційний характер, в тому, що умовою переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку.

Обставини, які б вказували, що ОСОБА_5 при житті набула, або володіла житловим будинком з приналежними до нього будівлями і спорудами по АДРЕСА_1., неправомірно - не встановлено, інших спадкоємців немає.

Зібрані докази в сукупності, дають підстави суду вважати позов підлягаючим задоволенню, оскільки позивачка згідно заповіту є спадкоємцем належного її бабусі майна, інший спадкоємець ОСОБА_6 не претендує на спадкове майно,за такого суд переконаний в тому, що є підстави до визнання за позивачкою права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом.

Суд, в порядку ст.88 ЦПК України, стягує з відповідача в користь ОСОБА_3 1766,00 грн. судового збору, сплаченого нею при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 10,60,212,213,214,215 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 жительки АДРЕСА_2 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами розташований в АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Стягнути з Тулиголівської сільської ради Городоцького району Львівської області на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 р.н жительки АДРЕСА_2 1766, 00 гривень судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку та строки визначені ст.294 ЦПК України.

СуддяН. І. Яворська