У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.01.2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі

головуючого судді Бенца К.К.,

при секретарі Турецька Я.П.

з участю :

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору представника Служби у справах дітей Ужгородської міської ради Закарпатської області ОСОБА_3, прокурора прокуратури м. Ужгорода ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника позивача - ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей Ужгородської міської ради Закарпатської області та прокуратура м. Ужгорода про визначення місця проживання дитини, -

встановив:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 подана в особі представника позивача - ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей Ужгородської міської ради Закарпатської області та прокуратура м. Ужгорода про визначення місця проживання дитини.

На виконання вимог ч.4 ст. 10 ЦПК України, суд сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи та сприяв здійсненню прав позивача, зокрема шляхом винесення на обговорення сторін питання щодо отримання висновку психолога з метою визначення психологічно-емоційного стану дитини - ОСОБА_7 та з врахуванням віку й індивідуально-психологічних властивостей малолітнього визначити його ставлення до матері та батька, визначити особисту прихильність дитини до кожного з батьків.

Позивач та представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні висловили думку про надання доручення психологу Дошкільного навчального закладу №39 комбінованого типу Ужгородської міської ради який відвідує малолітній ОСОБА_7 для визначення психологічно-емоційного стану дитини - ОСОБА_7 та з врахуванням віку малолітнього визначити його ставлення до матері та батька, визначити особисту прихильність дитини до кожного з батьків.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору представник Служби у справах дітей Ужгородської міської ради Закарпатської області ОСОБА_3 та прокурор прокуратури м. Ужгорода ОСОБА_4 погодились з доводами позивача та його представника.

Заслухавши учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

Згідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав,

установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.2 ст.1 Європейської Конвенції про здійснення прав дітей (1991р), предметом цієї Конвенції є підтримка у найвищих інтересах дітей та їхніх прав. Зі змісту ст. 3 Конвенції вбачається, що першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст.152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю,зокрема органами опіки та піклування.

Відповідно до ч.1 ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї.

Згідно ч. 2 ст.171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Згідно до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов'язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосується дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.Малолітня дитина не повинна , крім тих випадків коли наявні виключні обставини, розлучатися із своєю матірю.

Конвенція про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, виходячи з рівності прав матері та батька, у п. 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

При вирішенні питань, що торкаються дітей, з урахуванням положень названої вище Конвенції про права дитини, суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї. При вирішенні такого спору суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання.

Отже, вищезазначені норми Декларації та Конвенції вказують на наявність виключних обставин для розлучення малолітніх дітей з матір'ю у разі коли батьки проживають окремо.

Зважаючи на викладені норми чинного законодавства, з метою повного з'ясування обставин по справі та прийняття об'єктивного рішення, виходячи з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї, з метою недопущення розлучення дитини з матірю всупереч її бажанню, суд приходить до висновку про необхідність одержання висновку спеціалістів психологів щодо визначення психологічно-емоційного стану дитини - ОСОБА_7 та з врахуванням віку малолітнього визначити його ставлення до матері та батька, визначити особисту прихильність дитини до кожного з батьків.

Суд вважає за необхідне доручити психологу визначити психологічний стан дитини, оскільки для вирішення даної справи та з'ясування обставин, що мають суттєве значення, потрібні висновки спеціалістів в галузі психології (дитячої психології), проведення якої доручити психологу Дошкільного навчального закладу №39 комбінованого типу Ужгородської міської ради.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.54, 143,147 ЦПК України,суд,-

ухвалив :

Доручити психологу Дошкільного навчального закладу №39 комбінованого типу Ужгородської міської ради визначити з врахуванням вікової й індивідуально-психологічних властивостей малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 психологічне ставлення малолітнього ОСОБА_7 до його матері та батька; визначити особисту прихильність дитини до кожного з батьків та з ким із батьків найбільше психологічно доцільно постійне проживання дитини.

Зобов`язати ОСОБА_1 , ОСОБА_8 надати можливість психологу у спілкуванні з малолітнім ОСОБА_7.

Висновок отриманий після проведення бесіди з малолітнім ОСОБА_7 долучити з усіма додатками до матеріалів цивільної справи.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_9