Справа № 536/136/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2016 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Клименко С.М.

за участю секретаря Ляш О.В.

представника позивача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27 січня 2016 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, що 17 серпня 2007 року помер його батько ОСОБА_4, якому належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серія Р1 № 515055, виданого 25 березня 2004 року. Він є спадкоємцем його майна та прийняв спадщину шляхом постійного проживання з померлим та звернувся 21 серпня 2015 року з заявою до Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину, але йому було відмовлено в звязку з тим, що він не подав в шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини, та не був зареєстрований на час смерті спадкодавця разом з ним. Але він, хоча і був зареєстрований за іншою адресою, постійно проживав з спадкодавцем з травня 2006 року по листопад 2007 року, тобто на момент його смерті та на час відкриття спадщини в с.Єристівка вул.Шевченко, 121 Кременчуцького району Полтавської області, що він може підтвердити довідкою № 02-21/746 від 27.11.2015 року складеною на підставі свідчень ОСОБА_5 та ОСОБА_6, і це може підтвердити свідок ОСОБА_7 Відповідач ОСОБА_3, сестра померлого, є спадкоємцем другої черги і подала в установлений шестимісячний строк до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Просив суд встановити факт його постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_4 в будинку № 121 в с.Єристівка Кременчуцького району Полтавської області на момент відкриття спадщини.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала просила задовольнити, про обставини та підстави якого пояснила так, як це викладено в заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти його задоволення, підтвердила, що дійсно позивач проживав разом з померлим на день його смерті в с.Єристівка та пояснила, що спадщина їй не потрібна, вона подала заяву про прийняття спадщини за рекомендацією працівників сільської ради, оскільки позивач перебував постійно у відрядженнях і міг пропустити строк подання заяви на прийняття спадщини. Покійний ОСОБА_4, її брат, випивав, проживав одиноко, захворів на тяжку хворобу і позивач проживав з ним останні місяці його життя.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ст.1 ЦПК України).

Згідно зі ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних с або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України ( ст.4 ЦПК України).

За змістом ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Матеріалами справи підтверджено, що 17 серпня 2007 року помер ОСОБА_4 згідно до свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 073119 виданого виконавчим комітетом Пришибської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області 23 серпня 2007 року, актовий запис № 14, який проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серія РІ № 515055 виданого 25 березня 2004 року ОСОБА_4 належала земельна ділянка площею 3,60 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Пришибської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. .

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 12949340 виданого 07 лютого 2008 року Третьою кременчуцькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа після смерті 22 серпня 2007 року ОСОБА_4, з якої слідує , що відповідач ОСОБА_3, якій померлий доводиться братом, прийняла спадщину подавши заяву 04 лютого 2008 року. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Постановою від 21 серпня 2015 року державний нотаріус Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори відмовив позивачу в видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого 22 серпня 2007 року ОСОБА_4 у звязку з пропущеним ним шестимісячним строком для прийняття спадщини.

Померлий ОСОБА_4 є батьком позивача згідно свідоцтва про народження серії ІІ-КЕ №485540 виданого 25 листопада 1986 року Лутовинівською сільською радою Козельщинського району Полтавської області.

Відповідно до довідки від 27 листопада 2015 року № 02-21/246 виданої виконавчим комітетом Пришибської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області ОСОБА_1 дійсно з 15.05.2006 року по 25.11.2007 року проживав без реєстрації з батьком ОСОБА_4 в с.Єристівка вул.Шевченка, 121 Кременчуцького району Полтавської області.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини, як вказано в ч.1 ст.1269 ЦК України.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини зазначено в ч.1 ст.1270 ЦК України.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч.1 ст.1272 ЦК України).

Частиною 3 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» викладена правова позиція, відповідно до якої, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутись в суд з заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сімєю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо.

Позивач просить встановити факт проживання разом з спадкодавцем на час смерті останнього, що має для нього юридичне значення - для отримання свідоцтва про право на спадщину і відповідач не оспорює його право на спадщину.

Системний аналіз зазначених норм права та встановлені в судовому засіданні обставини дають суду підстави для висновку, що на момент вирішення спору в суді не встановлена наявність предмета спору, і що позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав в непередбаченому законом порядку, тому відмовляє йому в задоволенні позову.

Зважаючи на викладене суд визнає необґрунтованими посилання позивача на п .2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» про те, що справи про спадкування розглядаються за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадові права і обовязки інших осіб та (або) з наявності інших спадкоємців і спору між ними, як на підставу свого звернення до суду із справою, що розглядається в порядку позовного провадження.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88, 209, 212- 215,218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд всіма учасниками процесу на протязі 10 днів з дня після його проголошення.

У разі застосування ст.218 ЦПК України скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного рішення.

Суддя С. М. Клименко