Єдиний унікальний номер 227/527/15-ц Номер провадження 22-ц/775/259/2016
Головуючий у 1 інстанції Тітова Т.А.
Категорія 27 Доповідач Санікова О.С.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Санікової О.С.

суддів Жданової В.С., Халаджи О.В.

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Кредитна спілка «Добробуд» про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 листопада 2015 року,

в с т а н о в и в :

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_3, третя особа Кредитна спілка «Добробуд» про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 07 лютого 2008 року між КС «Добробуд» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №КС-002041, відповідно до умов якого надано кредит у розмірі 20000 грн. строком на 37 місяців з відсотковою ставкою 24% річних, а відповідач відповідно до встановленого графіку зобов'язаний щомісячно, до 07 числа, наступного за розрахунковим сплачувати 555,56 грн. суми сплати тіла кредиту а також 394,52 грн. - відсотки за користування кредитом.

З метою забезпечення повернення кредиту 07 лютого 2008 року був укладений договір поруки №КС-002041 між КС «Добробуд» та ОСОБА_3, яка взяла на себе зобов'язання нести солідарну відповідальність за договором кредиту за повернення суми кредиту, процентів по кредиту, можливих підвищених процентів та штрафних санкцій згідно п. 2.1, 2.2 договору поруки.

Відповідач ОСОБА_2 свої обов'язки перед КС «Добробуд» не виконав.

Сума заборгованості по тілу кредиту склала 15555.68 грн., проценти за користування кредитом склали 13624,08 грн.

Відповідно до п. 7.1 кредитного договору за порушення строків повернення грошових коштів позивач має право нараховувати та стягувати підвищені відсотки від 26% до 120%, залежно від кількості прострочених днів.

На підставі п. 6.2.6 кредитного договору 27 червня 2012 року КС «Добробуд» відступило право вимоги боргу від ОСОБА_2 члену КС «Добробуд» ОСОБА_1 Про дану угоду 27 червня 2012 року був повідомлений відповідач ОСОБА_2

Між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір та графік погашення заборгованості, умови яких узгоджені з боржником з зазначенням дати повернення та суми боргу.

Проте ОСОБА_2 свої зобов'язання станом на 10 лютого 2015 року не виконав.

З урахуванням уточнених позовних вимог ОСОБА_1 просила стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на її користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 37019,18 грн. з урахуванням індексу інфляції, моральної шкоди та судового збору.

Рішенням Добропільського імськрайонного суду Донецької області від 23 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково: стягнуто з ОСОБА_2 борг в сумі 23549.60 грн. та на відшкодування витрат із сплати судового збору 235 грн. 50 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_7 солідарно заборгованість в сумі 35590.60 грн. і витрати на судовий збір 235.50 грн. та 117.75 грн., а всього 35943,85 грн.; апелянт вважає, що суд незаконно звільнив поручителя від його прямих обов'язків, не врахувавши, що протягом всього процесу відповідач визнавав свою солідарну відповідальність по боргу; суд незаконно зменшив розмір пені, прямо передбачений договором між сторонами, текст якого заповнявся особисто ОСОБА_2, в чому він і розписався; урахування матеріального становища сім»ї не стосується предмета спору; судом для об'єктивного розгляду даного спору не взято до уваги дві довідки про достойні доходи ОСОБА_2; урахування тяжкого матеріального положення сім»ї відповідачів, зокрема дочки, є незаконним, оскільки даний член сім»ї не є учасником даного судового процесу; апелянт також вважає, що вона має право на відшкодування моральної шкоди в силу ст. 1167 ЦК України; в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила стягнути солідарно суму, яка включає в себе нові вимоги, мотивуючи це затягуванням судового процесу з боку відповідачів.

З рішенням суду першої інстанції не погодився також ОСОБА_2 В апеляційній скарзі просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачці у задоволенні її позовних вимог, посилаючись на його незаконність і необґрунтованість; апелянт вважає, що рішення було ухвалено тільки на підставі даних, які були надані суду з боку позивача; судом не враховано,що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позичальник є членом кредитної спілки «Добробуд», що має значення для правильного вирішення спору з урахуванням положень ст. 1, ч.1 ст. 11 Закону України «Про кредитні спілки»; судом також не враховано, що в матеріалах справи відсутня копія ліцензії, яка б надавала право кредитній спілці видавати позику з огляду на положення ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності»; судом не досліджена відповідність приписам законодавства договору відступлення права вимоги від 27 червня 2012 року.

У судове засідання апеляційного суду сторони не з'явились. Про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що договірні відносини з виплати боргу за кредитним договором в порядку відступлення права вимоги склались між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 згідно договору між ними, відповідальність з невиконання цього договору покладається на відповідача ОСОБА_2, оскільки з ним позивачем укладено договір щодо порядку і умов погашення боргу, а тому у відповідності до вимог ст. 514 ЦК України у позивача є право вимагати виконання зобов'язань в обсязі даного договору; при вирішенні питання про розмір пені, яка підлягає стягненню, суд врахував положення ч. 3 ст. 551 ЦК України; відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд першої інстанції виходив з того, що у спорах про неналежне виконання зобов'язань з повернення боргу відшкодування моральної шкоди не передбачено законодавством.

Проте з такими висновками погодитися неможливо з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом 7 лютого 2008 року між КС «Добробуд» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за яким кредитна спілка надала позичальнику кредит у сумі 20000 грн. строком на 37 місяців зі сплатою 24% річних.

На забезпечення зобов'язань позичальника за кредитним договором 7 лютого 2008 року між КС «Добробуд» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки.

Унаслідок неналежного виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору станом на 27 червня 2012 року виникла заборгованість у розмірі 33000 грн.

27 червня 2012 року між КС «Добробуд» і ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги, за яким право вимоги кредитором боргу ОСОБА_2 перейшло до ОСОБА_1

Судом першої інстанції також встановлено, що 27 червня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір, відповідно до якого ОСОБА_2 зобов'язався відшкодувати ОСОБА_1 погашений нею перед КС «Добробуд» борг в сумі 33000 грн. до 1 липня 2014 року в порядку згідно графіку та сплатити пеню в сумі 1/10 частини в день від первісної суми в разі прострочення платежу за графіком.

За змістом частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Разом з тим заміна кредитора не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора (стаття 515 ЦК України).

За статтею 1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом.

Статтею 21 Закону України «Про кредитні спілки» визначено види господарської діяльності кредитної спілки, а пунктом 11 частини першої цієї статті врегульовано, що провадження кредитною спілкою іншої діяльності, крім передбаченої цим Законом, не допускається.

Отже, кредитна спілка як кредитодавець з огляду на особливості правового статусу, визначеного законом,не має права відступати право вимоги за кредитним договором, оскільки такі повноваження законом не передбачені.

Ураховуючи, що спірні зобов'язання випливають з кредитного договору, укладеного кредитною спілкою з фізичною особою, надання кредитних коштів здійснено за рахунок об'єднання грошових внесків членів кредитної спілки, такі зобов'язання тісно пов'язані з особою кредитора і в силу положень статті 515 ЦК України заміна кредитора у таких зобов'язаннях не допускається, то немає правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки відступлення права вимоги не спричинює правових наслідків.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-667цс15 від 02 вересня 2015 року.

Оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми Закону України «Про кредитні спілки», що призвело до неправильного вирішення справи, а це відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 309, 316 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 листопада 2015 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Кредитна спілка «Добробуд» про стягнення заборгованості за кредитом відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Судді: