АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/446/16 Головуючий 1 інст. - Чудовський Д.О.
Справа № 646/8926/15-ц Доповідач - Карімова Л.В.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Маковецької О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсним кредитного договору із застосуванням правових наслідків недійсності договору,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання недійсним кредитного договору № 0 від 11.06.2008 року, укладеному між ними. Також просив застосувати двосторонню реституцію шляхом встановлення обов'язку сторін повернути сплачені грошові кошти згідно офіційного курсу долару США до гривні, покласти судові витрати на відповідача.

В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_4 посилався на те, що відповідно до умов вищевказаного кредитного договору йому були надані грошові кошти у poзмipi 144 000 доларів США. При укладанні цього договору він розраховував на незначне зростання курсу валют у відношенні гривні до долару США, проте з моменту укладення кредитного договору курс валют у відношенні до гривні значно змінився, що є істотною зміною обставин. Позивач також зазначав, що кредитні кошти були надані в іноземній валюті без наявності індивідуальної ліцензії на надання і одержання кредиту в іноземній валюті та на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу.

Розгляд справи відбувся за відсутністю сторін.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2015 року позов ОСОБА_4 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність тих обставин, які уд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати це рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 за заявленими підставами.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник ПАТ «УкрСиббанк», посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги, які по суті є доводами позову, просить відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення районного суду без змін.

Вислухавши пояснення представника відповідача, перевіривши відповідно до ч. 1 ст. 306 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з безпідставності позовних вимог, оскільки при укладенні оспорюваного договору з ПАТ «УкрСиббанк» (який мав право на здійснення фінансових операцій з валютою) погодився на всі умови, визначені договором, і порушення прав ОСОБА_4 при цьому не відбулося.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та у ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Тобто, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним, може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням цього правочину.

Істотними умовами кредитного договору згідно ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашения, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи 11.06.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком (АКІБ) «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_4 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого ОСОБА_4 були надані грошові кошти у poзмipi 144 000 доларів США.

Відповідно до п. 1.2.2. позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути банку кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 11.06.2029 року, цим же пунктом договору визначена сукупна вартість кредиту.

Пунктом 19.2. кредитного договору підписанням даного договору позичальник зокрема підтверджує, що даний договір не суперечить будь-яким договірним обмеженням, що є обов'язковими для позичальника, який підтверджує свою здатність виконувати умови даного договору і відчутні будь-які перешкоди для виконання договору на день його підписання. Позичальник повністю розуміє всі умови цього договору, свої права та обов'язки за цим договором і погоджується з ними.

Відповідно до п.10.13 позичальник ОСОБА_4 підписанням цього кредитного договору свідчить про те, що всі умови даного договору йому цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього і перед підписанням цього договору позивачем отримано інформаційний лист відповідно до п.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином при укладенні вказаного кредитного договору та надання позивачу кредиту в іноземній валюті ПАТ «УкрСиббанк» під час укладення кредитного договору попередив споживача про валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором, що відповідає п. 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Національного банку України від 10.05.2007 р. № 168.

У зв'язку з зазначеним доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що умови кредитного договору (з урахуванням цінової політики держави у зв'язку з значним зростанням курсу долара США ) порушують його права, є безпідставними.

Судом першої інстанції на підставі наданих відповідачем доказів також обґрунтовано зроблений висновок про те, що при укладання оспорюваного договору між ОСОБА_4 та АКІБ «УкрСиббанк» останні мав банківську ліцензію № 75, видану 2412.2001 року Національним банком України, на право здійснення валютних неторговельних операцій, ведення рахунків клієнтів в іноземній валюті, ведення кореспондентських рахунків в іноземній валюті тощо, і про це було зазначено в п.9.2 кредитного договору.

Як в суді першої так і апеляційної інстанції апелянтом не надано доказів, які відповідно до ст.ст. 10, 58-60 ЦПК України свідчили б про порушення банком вимог ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, а оскаржуваний договір укладений з порушенням вимог закону та прав позичальника ОСОБА_4

Доводи апеляційної скарги по суті є доводами позовних вимог ОСОБА_4,

і цим доводам судом першої інстанції надана правильна правова оцінка.

Судова колегія вважає, що рішення районного суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: