Справа № 146/261/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"21" липня 2016 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого-судді Скаковської І.В.,

за участю секретаря Слобояднюк Т.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідачів ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Томашпіль цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 селищної ради, третя особа на стороні відповідача: відділ Держгеокадастру у ОСОБА_7 районі про скасування рішення селищної ради від 25 червня 2003 року, визнання державних актів серія ВН № 034633 та ВН № 034832 та договорів дарування земельних ділянок недійсними,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду з даним позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 селищної ради, третя особа на стороні відповідача: відділ Держгеокадастру у ОСОБА_7 районі, про скасування рішення селищної ради від 25.06.2003 року, визнання державних актів та договорів дарування земельних ділянок недійсними, мотивуючи свої вимоги тим, що в провадженні Томашпільського районного суду Вінницької області перебувала цивільна справа за її позовом до ОСОБА_6 про поділ земельних ділянок в натурі відповідно до належних їм на праві власності на підставі рішення Томашпільського районного суду від 04 березня 2015 року часток житлового будинку та господарських будівель, розташованого по вул. Коцюбинського, 84(86) в смт. Томашпіль Вінницької області.

Під час розгляду вказаної справи позивач дізналася, що спірні земельні ділянки площею 0,1500 га (призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями) та площею 0,0734 га (призначена для ведення особистого селянського господарства) подаровані 08 квітня 2004 року ОСОБА_6 Земельні ділянки належали дарувальнику ОСОБА_8 на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії ВН № 034633 та № 034322 від 12 серпня 2003 року, які були видані на підставі рішення 8 сесії 4 скликання ОСОБА_7 селищної ради від 25 червня 2003 року.

Згідно висновку експерта: земельна ділянка площею 0,1500 га на якій розташований житловий будинок з господарськими будівлями згідно кадастрового плану та публічної кадастрової карти України та відомостей наданих ОСОБА_7 відділом Держгеокадасту, зміщена в координатах в бік сусідньої земельної ділянки відносно фактичного місця розташування, а земельна ділянка площею 0,0734 га призначена для ведення особистого селянського господарства зміщена в координатах і частково накладається на сусідню земельну ділянку.Визначити можливість поділу вказаних земельних ділянок в натурі та варіанти поділу неможливо без внесення змін до бази даних автоматизованої системи Державного Земельного Кадастру.

В технічній документації із землеустрою, яка була затверджена рішенням 8 сесії 4 скликання ОСОБА_7 селищною радою від 25 червня 2003 року та на підставі якої ОСОБА_8 видавалися державні акти на право власності на земельні ділянки, невірно вказані кординати земельних ділянок. Крім того, конфігурація земельних ділянок зазначена в державних актах не відповідає конфігурації земельних ділянок, межі яких визначені висновком експерта, тому внесення змін щодо координат земельних ділянок до автоматизованої системи Державного Земельного Кадастру неможливе.

Позивач вважає, що дані обставини порушують її права на отримання земельної ділянки для обслуговування належних їй будівель та споруд, та права відповідача, так як він фактично позбавлений можливості в повному обсязі здійснювати своє право власності, а також права суміжних землекористувачів.

В судовму засіданні предстаник позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_1 позовну заяву підтримала, посилаючись на обставини зазначені в ній. Вважає, що строки позовної давності ними пропущені не були.

Представник відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, заперечив проти задоволення позову. Вважає, що позовні вимоги є необгрунтованими та не підтверджуються належними та допустими доказами. Зазначив, що в позовній заяві позивач посилаєтья на те, що невірно вказані координати та конфігурація земельних ділянок, що порушує права відповідача та третіх осіб, однак із позовом до суду про захист своїх прав, а ні відповідач ОСОБА_6, а ні треті особи не зверталися. Крім того, вказав, що як в позовній заяві так і в судовому засіданні представником позивача не було наведено жодних підстав, передбачених ст. 215 ЦК України для визнання недісними договорів дарування спірних земельних ділянок. Також просив застосувати строк позовної давності, оскільки з моменту укладення договорів дарування до подання позовної заяви до суду пройшло більше 10 років.

Представник відповідача ОСОБА_7 селищної ради ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог щодо скасування рішення 8 сесії 4 скликання ОСОБА_7 селищної ради від 25 червня 2003 року, зіславшись на подані раніше письмові заперечення.

Представник відділу Держгеокадастру - ОСОБА_4 в судовому засіданні при винесенні рішення зіслався на розсуд суду. Крім того, просив застосувати строки позовної давності.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Статтею 719 ЦК України передбачено, що договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до положень ст. 215 ЦК України та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п.7 постанови № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 6 листопада 2009 року, правочин може бути визнаний недійсним лише на підставах, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Такими підставами є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України.

Судом встановлено, що рішенням 8 сесії 4 скликання ОСОБА_7 селищної ради від 25 червня 2003 року про часткову зміну до рішення 4 сесії селищної ради 4 скликання від 29 жовтня 2002 року та видачу державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_8 було вирішено:

1) затвердити технічну документацію по складанню держваного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_8

2) внести часткові зміни до рішення 4 сесії селищної ради 4 скликання від 29 жовтня 2002 року ОСОБА_7 селищної ради в пункті «площа земельної ділянки», переданої у приватну власність під будівництво індивідуального житлового будинку та зміни до земельно-облікових документів у відповідності до фактичних розмірів, визначених в натурі технічною документацією.

3) видати державний акт на право приватної власності на землю загальною площею 0,2234 га в тому числі:

- для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,15 га;

- для ведення особистого селянського господарства 0,0734 га (а.с.38).

На підставі даного рішення ОСОБА_8 були видані державні акти на земельні ділянки площею 0,1500 га серії ВН № 034633 та 0,0734 га серії ВН № 034832, розташовані по вул. Коцюбинського, 86 в смт. Томашпіль Вінницької області (а.с.6,7).

08 квітня 2004 року ОСОБА_8 подарувала ОСОБА_6 вищевказані земельні ділянки (а.с. 11,12).

Згідно копії витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 25180316 від 05 серпня 2014 року та копії витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 25173511 від 05 серпня 2014 року ОСОБА_6 на праві приватної власності належать земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,15 га кадастровий номер :01:001:0051 та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,0734 га кадастровий номер:01:001:0052 (а.с.31, 34).

Також у судовому засіданні був оглянутий висновк експерта № 220 від 30 жовтня 2015 року, згідно якого земельна ділянка площею 0,1500 га на якій розташований житловий будинок з господарськими будівлями згідно кадастрового плану та публічної кадастрової карти України та відомостей наданих ОСОБА_7 відділом Держгеокадасту, зміщена в координатах в бік сусідньої земельної ділянки відносно фактичного місця розташування, а земельна ділянка площею 0,0734 га призначена для ведення особистого селянського господарства зміщена в координатах і частково накладається на сусідню земельну ділянку.Визначити можливість поділу вказаних земельних ділянок в натурі та варіанти поділу неможливо без внесення змін до бази даних автоматизованої системи Державного земельного кадастру(а.с. 15-27).

Крім того судом встановлено, що 08 квітня 2004 року ОСОБА_6В та ОСОБА_5 (на той час подружжя) був подаруваний будинок, який згідно довідки КП «Могилів-Подільське МБТІ» розташований по вул. Космонавтів, 86 в смт. Томашпіль Вінницької області(а.с.30), тоді як позивач вказує що подарований будинок та спірні земельні ділянки розташовані по вул. Коцюбинського. Договір дарування та рішення Томашпільського районного суду від 4 березня 2015 року (справа № 146/980/14-ц), яким було поділено житловий будинок по вул. Коцюбинського, 86 в смт. Томашпіль Вінницької області та на яке позивач посилається, на огляд суду надано не було.

Також суд звертає увагу на те, що цивільна справа № 146/980/14-ц була частково досліджена у судовому засіданні, проте представник позивача не вказала про необхідність огляду рішення Томашпільського районного суду від 4 березня 2015 року.

Тобто, ОСОБА_5 належним чином не підтвердила своє право власності на частку будинку, який знаходиться по вул. Коцюбинського, 86 в смт. Томашпіль Вінницької області.

Разом з тим, якщо б позивачем було доведено право власності на частку вказаного будинку, суд вважає що за змістом ч.4 ст.120 ЗК України ( у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин ) зазначена норма закріплювала самостійні правові режимим права власності на земельну ділянку та права власності на розташовані на цій земельні ділянці об»єкти нерухомості, згідно з якими перехід права власності на будівлю чи споруду до набувача нерухомого майна не тягнув за собою безумовного (автоматичного) переходу права власності на земельну ділянку, на якій вони розташовані.

Дану статтю слід розглядати не як окрему норму, а враховуючи норми інших статей земельного та цивільного законодавства.

ОСОБА_8 як власник спірних земельних ділянок у відповідності до ч.1 ст.319 ЦК України розпорядалися ними на свій розсуд, подарувавши їх ОСОБА_6В

Згідно ч.1 ст.155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Однак не зважаючи на те, що згідно висновку експертизи № 220 від 30 жовтня 2015 року земельні ділянки не відповідає фактичному місцю розташування, оскільки рішенням 8 сесії 4 скликання ОСОБА_7 селищної ради від 25 червня 2003 року була затверджена технічна документація в якій допущена помилка, та в подальшому видані державні акти, суд вважає, що дані обставини можуть порушувати лише права та інтереси відповідача як власника та суміжних користувачів, які про порушене право не заявляли.

Враховуючи вище викладене, з урахуванням того, що судом при розгляді справи встановлено, що праваОСОБА_5В не порушені, суд дійшов висновку про відмову в задовленні позовних вимог.

Крім того, позивач може реалізувати своє право користування земельними ділянками, шляхом встановлення земельного сервітуту.

Питання про позовну давність не вирішувалося, оскільки судом відмовлено у позові з підстав його необгрунтованості

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 120, 155 ЗК України, ст.ст. 215, 717, 719 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 15, 57- 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

В задовленні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 селищної ради, третя особа на стороні відповідача: відділ Держгеокадастру у ОСОБА_7 районі про скасування рішення селищної ради від 25 червня 2003 року, визнання державних актів серія ВН № 034633 та ВН № 034832 та договорів дарування земельних ділянок недійсними відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, ул не ули присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І.В. Скаковська

Повний текст рішення виготовлено 25 липня 2016 року