Справа № 305/427/16-ц
Провадження по справі 2/305/497/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.10.2016 року. Рахівський районний суд Закарпатської області

головуючого - судді Тулик І.І.

за участю секретаря Шемота М.І.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу, посилаючись на те, що у відповідності до заяви від 22 червня 2007 року, посвідченої приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу, відповідач ОСОБА_5 взяла на себе зобов"язання повернути до 1 вересня 2008 року їй грошову суму 16000 доларів США. Також даною заявою встановлена умова, що в разі неповернення вищевказзаної суми відповідач зобов"язується передат право власності на земельну ділянку ( укласти договір купівлі-продажу) площею 0,07 га, що розташована в с. Біла Церква по вул. Еліберерій Рахівського району Закарпатської області. При посвідченні вищевказаної заяви, ОСОБА_4 передала їй будівельний паспорт на забудову земельної ділянки 1997 року, який виготовлений на її ім"я. Даний будівельний паспорт жодним чином не посвідчує право власності на житловий будинок (земельну ділянку), або будь-яке нерухоме майно та не надає мені права розпоряджатися майном. До сьогоднішнього часу ОСОБА_4 свої зобов"язання не виконала. Не повернула їй суму боргу та не оформила право власності на земельну ділянку 0,07 га, чим порушила взяті на себе зобов"язання. Тому вона змушена звернутися до суду з даною позовною заявою щодо захисту свого права тя стягнення боргу. Грошові купюри, які були передані нею відповідачу були виражені у доларах США, що за курсом НБУ станом на 9 березня 2016 року становлять 424000 гривень. На підставі наведеного просила стягнути з ОСОБА_4, на її користь борг в сумі 16000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 9 березня 2016 року становить 424000 гривень та судовий збір в сумі 4240 гривень.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позові. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні щодо позовних вимог просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності у зв"язку з чим відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.ст.1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (кредитор) передає іншій стороні (позичальнику) у власність грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язаний повернути кредитору таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості . Договір позики вважається укладеним в момент передачі грошей. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

З матеріалів справи, досліджено, що 22 червня 2007 року між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4 було укладеного договір позики, виражений у вигляді заяви, завіреній в нотаріальному порядку.

Згідно вказаної заяви ОСОБА_4 зобов"язалася повернути до 1 вересня 2008 року ОСОБА_3 грошову суму в розмірі 80800 гривень, що становить 16000 доларів США, згідно офіцйного курсу НБУ станом на 22 червня 2007 року. У разі неповернення вищевказаної суми, зобов"язується передати право власності на земельну ділянку (укласти договір купівлі-продажу) площею 0,07 га, що розташована в с. Біла Церква, по вул. Еліберерій Рахівського району Закарпатської області.

Відповідно до умов заяви остання зобов'язалася повернути позивачу грошові кошти у строк до 1 вересня 2008 року.

З пояснень представника позивача встановлено, що позивачкою неодноразово ставилися вимоги до відповідача про виконання умов договору (розписки), однак такі проігноровані й невиконані по даний час. У зв'язку з чим позивачем звернено позов до суду.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або іншими звичними вимогами, що пред'являються.

Невиконання або неналежне виконання зобов'язання вважається його порушенням, що тягне за собою негативні наслідки для сторони, що спричинила їх (ст. 610 ЦК).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Матеріалами справи доводиться, що відповідачка ОСОБА_4 згідно договору позики (розписки викладеної у формі заяви) від 22 червня 2007 року зобов'язана повернути суму боргу в розмірі 80800 горивень, що становить 16000 доларів США, згідно офоіційного курсу НБУ станом на 22 червня 207 року.

За таких обставин, та аналізуючи норми наведеного законодавства, враховуючи, що на час розгляду справи в суді відповідачка ОСОБА_4 не надала суду жодних переконливих доказів на спростування доводів позивача, заперечень щодо звільнення від відповідальності за порушення зобовязання, суд констатує, що зобовязання ОСОБА_4 порушене, тобто не виконане.

Разом з цим в ході розгляду справи представником відповідачки ОСОБА_2 заявлено клопотання про застосування наслідків строку позовної давності, з приводу чого суд встановив таке.

У відповідності до ст. 16 К України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, остання подана до суду 9 березня 2016 року. Предметом позову являється матеріально-правова вимога позивача до відповідача щодо стягнення заборгованості грошових коштів за заявою ОСОБА_4, наданою нею 22 червня 2007 року та посвідчену приватним нотаріусом 22 червня 2007 року за реєстром №2648.

Така заява являється одностороннім, платним, строковим правочином.

Відповідно до положень п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов»язків, зокрема, є: 1)договори та інші правочини.

Враховуючи момент виникнення данного правочину, останній за своєю правовою природою являється реальним правочином, тобто, за данною заявою заявник зобов»язалася повернути інішій особі певну грошову суму. Таким чином, права й обов»язки заявника виникли з моменту підписання даної заяви та визначені певним кінцевим строком.

Так, згідно тексту заяви відповідачки ОСОБА_4, така фактично набула чинності з моменту її підписання ОСОБА_4, а збов»язання заявника щодо повернення грошової суми ОСОБА_3 визначено настанням певної дати 1 вересня 2008 року.

Таким чином, право пред»явлення стягувачем заявнику матеріально-правової вимоги настало 1вересня 2008 року.

Відповідно до статей 256-257 К України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свогоцивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюєтся тривалістю у три роки.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов»язано його початок (ст. 253 ЦК).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК).

У відповідності до ч.1 ст.264 цього ж Кодексу, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку.

Як встановлено, зобов»язання ОСОБА_4 щодо повернення грошової суми ОСОБА_3 визначено настанням певної дати 1 вересня 2008 року. Право пред»явлення стягувачем заявнику матеріально-правової вимоги з 1 вересня 2008 року до 1 вересня 2011 року.

Матеріалами справи в тому чсилі, не підтверджується переривання перебігу позовної давності, оскільки позивачем таких доказів суду не надано, а судом при розгляді справи їх не здобуто.

Отже, враховуючи те, що позивачем пред»явлено до відповідача цивільний позов про стягнення боргу поза межами трьохрічного строку позовної давності з часу, коли позивач довідався про порушення свого права, а у позовній заяві про поновлення строку позовної давності у відповідності до ч.5 ст.276 ЦК України чи ж в ході розгляду справи, позивач не клопотав, суд вважає, що строк позовної давності звернення до суду за захистом порушенного права позивачем пропущений, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 3, 5, 6, 10, 11, 58, 60, 88, 131, 209, 212 215, 223, 294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Тулик І.І.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Тулик І.І.