Придніпровський районний суд м.Черкаси
УХВАЛА

Номер провадження 2/711/1119/16

Справа № 711/2969/16-ц

28 березня 2016 року

суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Дунаєв С.О.,

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Управління агропромислового розвитку Черкаської районної державної адміністрації про стягнення заборгованості по заробітній платі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до суду 25.03.2016р. з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі з виплатою компенсації за невикористану відпустку за період з 07.07.2015р. по 01.12.2015р. в розмірі, передбаченому ст.117 КЗпП України.

Разом з тим, подана суду заява не відповідає вимогам ст.119 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК).

Відповідно до п.5, 6 ч.2 ст.119 ЦПК позовна заява має містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і в ній зазначаються докази, що підтверджують кожну обставину, або наявність підстав для звільнення від доказування.

За змістом позову позивач зазначає, що предметом спору є заробітна плата, яка йому не нарахована та не виплачена в день звільнення, проте позивач заявляє вимогу про стягнення з відповідача сум відповідно до ст.117 КЗпП. Суд зауважує, що статтею 117 КЗпП передбачена відповідальність роботодавця за затримку розрахунку з працівником при звільненні, яка полягає у виплаті працівникові середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір. Таким чином, позивач має визначитись та конкретизувати позовні вимоги.

Крім того, з аналізу ст.ст.3, 11, 60, 119 ЦПК вбачається, що обовязок із зазначення розміру вимог майнового характеру (сум які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача) з посиланням на докази, які це підтверджують, покладається саме на позивача. Тож в позові має бути зазначено розмір заробітної плати, яка несвоєчасно виплачена (або невиплачена взагалі) позивачеві, та розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з обґрунтуванням їх розмірів та посиланням на докази, що це підтверджують.

Також в позові не зазначено, якими доказами позивач підтверджуватиме обставини позову (перебування у трудових відносинах з відповідачем, момент ознайомлення з наказом про звільнення, наявність заборгованості із заробітної плати та інше).

Одночасно суд вважає за необхідне розяснити позивачу, що відповідно до ст.ст.17, 18 Кодексу адміністративного судочинства України, спори з приводу проходження публічної служби підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. Відповідачем по справі зазначений структурний підрозділ Черкаської районної державної адміністрації. Тож задля правильного визначення підсудності справи позивач має зазначити в позові чи відноситься посада, з якої його звільнено, до державної служби із зазначенням доказів, які це підтверджують.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.119 ЦПК до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. В позові зазначено, що позивач звільнений від сплати судового збору, проте з таким висновком повністю погодитись не можна з урахуванням наступного. Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Розкриваючи зміст поняття «заробітна плата» суд враховує, що згідно з Конвенцією Міжнародної організації праці «Про захист заробітної плати» №95, що ратифікована Україною 23.06.92 (стаття 1), Кодексом законів про працю України (стаття 94), Законом України «Про оплату праці» (стаття 1) термін «заробітна плата» означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, та виплачені власником або уповноваженим ним орган (роботодавцем) працівникові за виконану ним роботу. Наведений зміст поняття «заробітної плати» узгоджується з одним із принципів здійснення трудових правовідносин відплатність праці, який дістав відображення у статті 4 Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 3 травня 1996 року та ратифікованої Україною від 14.09.2006, згідно якої, з метою забезпечення ефективного здійснення права на справедливу винагороду Сторони зобов'язуються визнати право працівників на таку винагороду, яка забезпечує їм і їхнім сім'ям достатній життєвий рівень.

Натомість передбачена ст.117 КЗпП матеріальна відповідальність роботодавця за несвоєчасний розрахунок зі звільненим працівником у вигляді зобовязання сплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку є мірою юридичною відповідальності, а тому не є складовою частиною заробітної плати.

За таких обставин за вимогою про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні має бути сплачений судовий збір в розмірі, передбаченому ст.4 ЗУ «Про судовий збір», тобто 1% від ціни позову, але не менше 551,20грн та не більше 6890грн.

Таким чином, позивач має сплатити судовий збір за вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі, залежно від уточнених позовних вимог, та надати суду оригінал квитанції. Оплату судового збору позивачеві належить здійснити за реквізитами: отримувач - УДК СУ у м. Черкаси, код отримувача - 38031150, банк отримувача - ГУДКУ у Черкаській області, МФО 854018, рахунок - 0003, код бюджетної класифікації 22030001, призначення платежу - *;101; реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ОСОБА_1, Придніпровський районний суд м. Черкаси.

Зазначені обставини перешкоджають суду правильно вирішити питання про відкриття провадження. Тож позивачеві необхідно привести позовну заяву у відповідність до вимог зазначених в цій ухвалі і надати суду позовну заяву з усуненими недоліками.

Відповідно до ст.121 ЦПК, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків

Керуючись ст. 121 Цивільно-процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління агропромислового розвитку Черкаської районної державної адміністрації про стягнення заборгованості по заробітній платі залишити без руху і надати заявникові строк для усунення недоліків тривалістю у пять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

У разі не усунення зазначених в ухвалі недоліків до вказаного строку, заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Копію ухвали для усунення недоліків надіслати позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_2