Справа № 454/1519/15 Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О.А.
Провадження № 22-ц/783/1959/16 Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області

в складі: головуючого Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 22 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди ,-

в с т а н о в и л а :

02 липня 2015 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом, про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду завдану відповідачем в розмірі 4182,00 грн., а також судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Позов обгрунтовано тим, що 09 серпня 2013 року позивачем був придбаний планшетний персональний комп'ютер Samsung Galaxy Note 10.1 16GB 3G (GT - N800) White, серійний номер 90979 за ціною 4182,00 грн. для використання усіма членами сім'ї. 23 квітня 2014 року його неповнолітня донька, ОСОБА_5 пішла із друзями гуляти в парк міста Сокаль, із собою мала вищенаведений планшет. В парку вона зустріла відповідача ОСОБА_3, який попросив у неї в користування на деякий час планшет марки «Самсунг», а відтак нею було передано оспорюваний планшет відповідачу ОСОБА_3 Через деякий час відповідачем було повідомлено про втрату даного планшета. На думку позивача, відповідач ОСОБА_3 шахрайським способом заволодів планшетом марки «Самсунг», чим заподіяв позивачу матеріальну шкоду на суму 4182,00 грн. Позивач неодноразово звертався до відповідача та його батька з проханням відшкодувати йому матеріальну шкоду внаслідок втрати планшета марки «Самсунг», однак його прохання було проігноровано, в зв'язку з чим був змушений звернутись до суду.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 22 грудня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 завдану матеріальну шкоду в розмірі 4182 гривні, а також судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення суду від 22 грудня 2015 року в апеляційному порядку оскаржив відповідач ОСОБА_3. Вважає, що суд не вірно визначив правову природу спірних правовідносин та не вірно застосував норми матеріального права, а відтак просить рішення Сокальського районного суду Львівської області від 22 грудня 2015 року скасувати. В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що між ним та позивачем ОСОБА_4 жодних правовідносин не виникало, тим більше відносин позички речі побутового призначення. Оскільки договір позички спірного майна між позивачем та відповідачем укладено не було, то і не може бути мови про будь-які обов'язки, що випливають з даного договору, зокрема обов'язок ОСОБА_3 повернути позичену річ особисто в руки власнику. Стверджує, що покликання суду на постанову про закриття кримінального провадження від 22.01.2015 року в якій зазначено, що ОСОБА_3, будучи попереджений про те, що планшет потрібно повернути через необережність, залишив його на лавці в парку, тим самим втратив ввірене йому на збереження майно як на обставину, що не підлягає доказуванню в силу ст. 61 ч. 4 ЦПК України є грубим порушенням норм процесуального права, так як зазначена постанова не є належним і допустимим доказом по справі, оскільки вона не є вироком, що встановлює вину ОСОБА_3 та не встановлює чи мали місце спірні події та їх цивільно-правові наслідки, а відтак не є обов'язковою для суду. На думку позивача, до спірних правовідносин суд повинен був застосувати вимоги ст.ст. 322,323 ЦК України, згідно із якими власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, та що ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження майна несе його власник.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції , колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних мотивів.

У відповідності до ч. 1 ст. 829 ЦК України позичкодавцем може бути фізична або юридична особа. Особа, яка здійснює управління майном, може бути позичкодавцем за згодою власника.

У відповідності до ч. 1 ст. 831 ЦК України , якщо сторони не встановили строку користування річчю, він визначається відповідно до мети користування нею.

У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 833 ЦК України користувач зобов»язаний повернути річ після закінчення строку договору у такому самому стані, в якому вона була на момент її передання.

У відповідності до ч. 1 ст. 836 ЦК України , якщо після припинення договору користувач не повертає річ , позичкодавець має право вимагати її примусового повернення , а також відшкодування збитків.

У відповідності до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказуванння. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Доказами у справі доведено, що:

позивач є власником планшета марки Самсунг - речі, яку він передав в управління своїй неповнолітній дитині ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, тим самим висловивши згоду на те, що дитина може бути позичкодавцем цієї речі;

23.04.2014 року за згодою ОСОБА_5 річ перебувала у користуванні ОСОБА_6 , яка на прохання відповідача передала цю річ відповідачеві;

на вимогу ОСОБА_5 до відповідача повернути предмет позички, передану через ОСОБА_7 в телефонному режимі, відповідач повідомив, що планшета у нього немає, отже, оскільки річ не була повернена, то у справі були підстави для відшкодування збитків, завданих не поверненням предмету позички.

Вищевказані обставини, доводяться, зокрема, показаннями допитаних у судовому засіданні свідків: ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, які у

відповідності до положень ст. ст. 57, 58 ЦПК України мають доказову силу, на відміну від пояснень відповідача, наданих під час розгляду справи, які не мають доказової сили, оскільки відповідач не був допитаний у суді в якості свідка.

Водночас, факт отримання відповідачем предмету спору і не повернення цього предмету дітям позивача, доведено показаннями відповідача, допитаного 05.05.2014 року в якості свідка в присутності батька- ОСОБА_10 в кримінальному провадженні № 0000398 (аркуш 13), які у відповідності до положень ст. ст. 57, 58 ЦПК України також мають доказову силу.

Відтак, належними і допустимими доказами у справі встановлено факт не повернення відповідачем предмету позички, та завдання цим самим збитків власнику цієї речі , яка була предметом позички, а тому висновки суду першої інстанції про наявність підстав для покладення на відповідача обов»язку відшкодувати збитки, завдані майну позивача , колегія суддів вважає обґрунтованими.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги законності і обґрунтованості оскаржуваного рішення не спростовують, тому апеляційну скаргу належить відхилити, оскаржуване рішення залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314, ч. ч. 1, 2 ст. 315, ст. ст. 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 22 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий Тропак О.В.

Судді: Приколота Т.І.

Федоришин А.В.