Справа № 363/2828/15-ц Головуючий у І інстанції Котлярова І.Ю.
Провадження № 2-др/780/14/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 20.12.2016
УХВАЛА

Іменем України

20 грудня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді Олійника В.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Мельника Я.С.,

при секретарі Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення за апеляційними скаргами Приватного акціонерного товариства «Вишгороденергобудтранс» та ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Вишгороденергобудтранс» про відшкодування упущеної вигоди, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 11 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Вишгороденергобудтранс» на користь ОСОБА_2: упущену вигоду у вигляді непризначеної та невиплаченої пенсії у розмірі 55 938 грн. 55 коп.; упущену вигоду у вигляді непризначеної та виплаченої щорічної соціальної допомоги за шкоду заподіяну здоровю як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за період від 01.10.2011 року до 01.12.2013 року у сумі 7815 грн. 18 коп.; моральну шкоду у розмірі 5000 грн.; витрати на правову допомогу у розмірі 1800 грн. та витрати, повязанні з явкою до суду у розмірі 56 грн.; сплачений судовий збір у розмірі 1214 грн. 83 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

У апеляційній скарзі позивач просив рішення суду в частині стягнення моральної шкоди скасувати та постановити нове рішення про стягнення 50000 гривень.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 11 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ПрАТ «Вишгороденергобудтранс» відхилено.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11 березня 2016 року в частині стягнення з ПрАТ «Вишгороденергобудтранс» на користь ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 5000 грн. скасовано і в цій частині ухвалено нове рішення, яким вирішено стягнути з ПрАТ «Вишгороденергобудтранс» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

Стягнуто з ПрАТ «Вишгороденергобудтранс» на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 910 грн. 39 коп. В решті рішення залишено без змін.

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Апеляційного суду Київської області із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з ПрАТ «Вишгороденергобудтранс» на його користь2320 грн. витрат на правову допомогу.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, пов'язаних з розглядом справи.

За правилами ч.ч.1, 2 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст.47 ЦПК України учасниками цивільного процесу, крім осіб, які беруть участь у справі, є секретар судового засідання, судовий розпорядник, свідок, експерт, перекладач, спеціаліст, особа, яка надає правову допомогу.

Згідно зі ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Така особа має право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

У пунктах 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та Адвокатське бюро «КРАВЕЦЬ» уклали 31.05.2016 року договір №31/05 про надання правової допомоги, згідно п.1 умов якого Адвокатське бюро «КРАВЕЦЬ» для виконання доручення за даним договором призначив адвоката ОСОБА_3, який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Серії КС №5393/10 (т.2, а.с.241-243).

Згідно квитанції №0.0.579243334.1 від 07 липня 2016 року ОСОБА_2 сплатив на рахунок Адвокатського бюро «КРАВЕЦЬ» 2320 грн. витрат на правову допомогу. (т.1. а.с.240)

Проте особа, яка надавала правову допомогу ОСОБА_2 не була допущена у порядку, передбаченому ч.2 ст.56 ЦПК України, до участі у справі, а тому колегія суддів приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні зазначеної заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у з в а л и л а :

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: