Справа № 202/4955/16-ц
Провадження 2/202/3236/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року м.Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобовязання,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_5 про стягнення встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобовязання. В обґрунтування позову зазначив, що 20 листопада 2014 року додатковим рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 стягнуто судовий збір у розмірі 1827,00 грн. Вищезазначене рішення суду відповідач виконав лише 17 травня 2016 року. У звязку з тим, що з моменту ухвалення судового рішення по час його фактичного виконання минуло 545 днів, ОСОБА_5, на підставі ст.625 ЦК України, повинен сплатити ОСОБА_4 збитки від інфляції та 3% річних, які виникли у звязку з невиконанням рішення суду, які відповідно до розрахунків позивача складають 1096 грн. (1003,34 грн. збитки від інфляції; 93,26 грн. 3% річних). 09 червня 2016 року позивачем, на адресу відповідача, було направлено відповідну вимогу щодо сплати вищезазначених збитків, однак така вимога була залишена без задоволення. Крім того, зазначив, що за подання позовної заяви ним було сплачено судовий збір у розмір 551,20 грн. та 1500 грн. за надання правової допомоги, які позивач також просить стягнути з відповідача на його користь.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_6 були задоволені частково та стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 916,94 грн., які складаються з: 834,94 грн. - сума інфляційних витрат за час прострочення виконання судового рішення; 82,00 грн. три відсотки річних від простроченої суми та судові витрати у розмірі 2051,20 грн.

Ухвалою Індустріального суду м.Дніпропетровська від 09 листопада 2016 року заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали у повному обсязі та просили у позові відмовити. В обґрунтування заперечень зазначили, що положення ст.625 ЦК України до вищезазначених відносинах не застосовується, у звязку з тим, що з рішення суду зобовязальні правовідносини не виникають, оскільки вони виникають з актів цивільного законодавства.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що 20 листопада 2014 року додатковим Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області за наслідками розгляду цивільної справи №403/11059/12 з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 стягнуто судовий збір у розмірі 1827,00 грн.

19 травня 2015 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська, на підставі вищезазначеного судового рішення, було видано виконавчий лист.

17 травня 2016 року ОСОБА_5 виконав вищезазначене рішення суду, що підтверджується копією постанови про закінчення виконавчого провадження, виданої державним виконавцем Індустріального ВДВС м.Дніпро ГТУЮ Дніпропетровської області ОСОБА_7

09 червня 2016 року позивачем, на адресу відповідача, було направлено вимогу щодо сплати збитків у вигляді трьох відсотків річних та сплатуіндексу інфляції за весь час прострочення, однак така вимога була залишена без задоволення.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, на яку як на підставу позову посилається позивач, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання та поширює свою дію на всі види зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

При розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов'язання слід з'ясувати: чи існує зобов'язання між сторонами, чи це зобов'язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов'язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.

Передбачена статтею 625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.

Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України).

Відповідно до правової позиції, яка викладена в Постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 6-2491цс15, статтею 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання, її дія поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. Дія статті поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому частина п'ята статті 11 ЦК України, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов'язальних правовідносин. З рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, оскільки вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в статті 11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Судом встановлено, що грошового зобов'язання з приводу стягнення з відповідача на користь позивача 1827,00 грн., до ухвалення додаткового Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2014 року, не існувало.

З рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, тому тільки наявність судового рішення не може бути підставою для застосування положень ст.625 ЦПК України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимог позивача про стягнення інфляційних сум та 3% річних за несвоєчасне виконання судових рішень слід відмовити у звязку з їх безпідставністю.

У звязку з тим, що відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати при відмові в задоволенні позову покладаються на позивача, позовні вимоги ОСОБА_4 в частині стягнення сплаченого позивачем судового збору у розмірі 551,20 грн. та 1500 грн. за надання правової допомоги також не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 11, 13, 15, 625 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 27-30, 57-60, 61, 88, 208-209, 213 - 215, 294 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобовязання відмовити.

Повний текст рішення буде виготовлений до 02 грудня 2016 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Волошин Є.В.