Справа № 466/597/14 Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В.
Провадження № 22-ц/783/2449/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Мікуш Ю.Р., Ніткевича А.В.,

секретар Бохонко Е.Р.,

з участю ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 28 грудня 2015 року у справі за позовом ОСББ «Львівська оселя» до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою вжито заходи забезпечення позову та накладено арешт на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_2

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_2 В апеляційній скарзі стверджує, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки відсутня мотивувальна частина ухвали. Вважає безпідставним вжиття заходу забезпечення позову, оскільки неспівмірною є ціна позову та заходи забезпечення, відсутня реальна загроза утруднення виконання рішення суду у випадку невжиття відповідних заходів. На думку апелянта, розміщення на сайті оголошення про продаж квартири проведено самим позивачем. Просить ухвалу скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, які аналогічні її доводам,перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСББ «Львівська оселя» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та, що ціна позову становить 48805 грн. 21 коп.

З метою забезпечення позову позивач подав заяву, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все нерухоме майно ОСОБА_2 в межах ціни позову - 48 805 грн. 21 коп. (а.с.9)

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції наклав арешт на все нерухоме майно ОСОБА_2О.(а.с.14)

Однак з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується у зв»язку з наступним.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому припущення суду щодо зазначених обставин повинно бути достатньо обґрунтованим з урахуванням забезпечення збалансованості інтересів сторін.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Однак матеріалами справи безспірно стверджується, що вжиті оскаржуваною ухвалою заходи забезпечення позову виходять за межі вимог заяви про забезпечення позову, оскільки суд оскаржуваною ухвалою наклав арешт на все майно ОСОБА_2, тобто вийшов за межі ціни позову - 48805 грн. 21 коп.

Крім того, суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, не навів мотивів обґрунтованості доводів щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням того, що за своїм змістом забезпечення позову як заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, в зв»язку з чим ухвала не відповідає вимогам ст.210 ЦПК України.

У зв»язку з вищенаведеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушив порядок, встановлений для вирішення питання про забезпечення позову, а тому відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись п.3 ч.1 ст.312, ст.ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 28 грудня 2015 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р.

ОСОБА_5