У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Гвоздика П.О., МартинюкаВ.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на дитину, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27 серпня 2015року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 01 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що з 22 квітня 1999 року вона та ОСОБА_5 перебувають у шлюбі, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_6

Вказувала, що дочка проживає з нею, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому просила стягнути з ОСОБА_5 на її користь аліменти на дитину у розмірі 2 500 грн щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 27 серпня 2015року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 01 грудня 2015 року, позов частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2 500 грн починаючи з 24 липня 2015 року до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, змінити рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про стягнення аліментів у розмірі 1 тис. грн.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що з 22 квітня 1999 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебувають у шлюбі, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_6 (а. с. 6, 7), яка проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні, що не заперечується відповідачем.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Стаття 184 СК України носить диспозитивний характер і не визначає вичерпного переліку обставин для встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. За змістом цієї норми такими обставинами є нерегулярний дохід та будь-які інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судами встановлено, що у відповідача не існує будь-яких інших зобов'язань з утримання, стан здоров'я у нього задовільний, враховуючи надану відповідачем копію довідки Поліклініки № 1 Державного закладу «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті МОЗ України» від 17 вересня 2015 року, він є працездатною особою, займається підприємницькою діяльністю.

Будь-яких доказів неможливості сплати аліментів у заявленому позивачкою розмірі відповідачем не надано. Доводи ОСОБА_5 про позбавлення його судом апеляційної інстанції передбаченого цивільним процесуальним кодексом права надавати пояснення та подавати докази спростовуються записом судового засідання від 30 жовтня 2015 року (а. с. 45), заявнику згідно з вимогами ч. 4 ст. 10 ЦПК України роз'яснювалися його права та обов'язки, зокрема подавати докази на підтвердження своїх заперечень. Про розгляд справи в апеляційному суді 01 грудня 2015 року відповідач був повідомлений належним чином (а. с. 40), проте 27 листопада 2015 року подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а. с. 41).

Інші доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27 серпня 2015року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 01 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., ГвоздикП.О., Мартинюк В.І.