Справа № 450/1492/14 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/783/1554/16 Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі: головуючого Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою позивача Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця», правонаступником якого є ПАТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця», на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2015 року у справі за позовом Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» до Сороки - Львівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ Держземагентства у Пустомитівському районі Львівської області, Пустомитівська державна нотаріальна контора, про визнання незаконним та скасування рішення Сороки - Львівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 14.11.2003 року № 103 « Про передачу земельної ділянки у приватну власність», визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину серія та номер бланка ВМК 074239 від 25.09.2009 року за номером у спадковому реєстрі 48168871, виданого ОСОБА_5,-

в с т а н о в и л а :

Державне територіально-галузеве об'єднання «Львівська залізниця» звернулось в суд з позовом до Сороки-Львівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, ОСОБА_5 з участю третіх осіб: Відділу Держземагентства у Пустомитівському районі, Пустомитівської державної нотаріальної контори про визнання незаконним та скасування рішення Сороки-Львівської сільської ради Пустомитівському району Львівської області від 14.11.2003 року № 103 «Про передачу земельної ділянки у приватну власність», визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину серія та номер бланка ВМК 074239 від 25.09.2009 року за номером у спадковому реєстрі 48168871, виданого ОСОБА_5.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що рішенням Сороки-Львівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 14.11.2003 року № 103 було передано у приватну власність гр. ОСОБА_6 частину земель із смуги відведення залізниці загальною площею 0,0521 га, а на підставі свідоцтва про право на спадщину серія та номер бланка ВМК 074239 від 25.09.2009 року за номером у спадковому реєстрі 48168871 дана спірна ділянка перейшла у приватну власність ОСОБА_5 Приймаючи оскаржуване рішення від 14.11.2003 року № 103 Сороки-Львівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області було порушено порядок передачі спірних земельних ділянок, без попереднього вилучення таких ділянок у Залізниці, як того вимагала норма ч. 5 ст. 116 ЗК України. Сороки-Львівська сільська рада, всупереч вимогам норми ч. 4 ст. 84 ЗК України, якою встановлено заборону передавати землі державної власності із земель під залізницями у приватну власність, здійснила таку передачу. Недотримання Сороки-Львівською сільською радою встановленого порядку надання земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_6 відповідно до ст. 21 ЗК України є підставою для визнання недійсним відповідного рішення про надання такої земельної ділянки. Видане відповідачці ОСОБА_5 оскаржуване свідоцтво про право на спадщину порушує право Залізниці оскільки позбавляє права користування частиною смуги відведення, яка вибула із її складу в результаті прийняття Сороки-Львівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області оскаржуваного рішення від 14.11.2003 року № 103.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Державне територіально-галузеве об'єднання «Львівська залізниця» в апеляційному порядку оскаржила рішення суду від 07 жовтня 2015 року, так як таке ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просить рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги у повному обсязі. Позивач не погоджується із висновком суду про те, що залізниця пропустила трьох річний строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України, так як позивачу стало відомо про порушення свого права із повідомлення КТ НВФ «Нові технології» від 23.10.2013 року № 53, залізниця правомірно подала позов у даній справі від 27.03.2014 року № НЗ-1-10/1412, не порушуючи трирічного строку позовної давності. Суд помилково припустив, що ОСОБА_7, підписуючи зазначений акт узгодження меж, діяв як повноважний представник Залізниці у 2006 році, оскільки Кам'янка-Бузький районний суд Львівської області постановляючи ухвалу від 24.06.2014 року у справі № 446/915/14-к повноважень ОСОБА_7 на вчинення відповідних дій не встановив. Також, суд дійшов помилкового висновку, що Залізниці у 2007 році було відомо про набуття у власність ОСОБА_6 спірної земельної ділянки. Таким чином, суд відмовляючи Залізниці в захисті законних її прав на земельну ділянку з тих підстав, що Залізниця пропустила трьох річний строк позовної давності, не застосував та вирішив справу з порушенням п. 5 розділу II Прикінцеві та перехідні положення ЗУ від 20.12.2011 № 4176-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України, суд першої інстанції мотивував свої висновки посиланням на те, що підписання ОСОБА_7, як повноважним представником позивача, у 2006 році актів узгодження меж свідчить, що позивачеві, незважаючи на вчинення ОСОБА_7 злочину, було відомо про відведення спірної земельної ділянки у власність фізичної особи.

У відповідності до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позивач у позовній заяві зазначав, що накладення земельної ділянки ОСОБА_6, загальна площа якої становить 0,0523 га, повністю на земельну ділянку, яка входить в смугу відведення залізниці, було виявлено Командитним товариством науково-впроваджувальна фірма «Нові технології» з яким позивач уклав договір від 27.06.2008 № Л/П -08838/НЮ для складання документів, що посвідчують право на користування земельними ділянками смуги відведення, у т.ч. на території с. Муроване. Про цей виявлений факт позивачеві стало відомо із повідомлення Командитного товариства від 23.10.2013 року № 53, на підставі обстеження земель залізниці , проведеного комісією у складі працівників залізниці та землевпорядника Сороки-Львівської сільської ради було встановлено, що в смузі відведення залізниці знаходиться огороджена територія з будівлями гр. ОСОБА_6, спадкоємцем якої є гр. ОСОБА_5, про що складено відповідний акт.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення Сороки-Львівської сільської ради Пустомитівському району Львівської області від 14.11.2003 року № 103 «Про передачу земельної ділянки у приватну власність» із-за пропуску строку позовної давності, є необгрунтованим, з огляду на наступне.

У відповідності до положень земельного законодавства, чинного на дату прийняття сільською радою вищезазначеного рішення № 103 від 14.11.2003 року, прийняттю цього рішення повинно було передувати виготовлення технічної документації, яке включало погодження меж суміжних землекористувачів. Однак, доказів, які б свідчили про те, що перед прийняттям оскаржуваного рішення, позивачем було погоджено межі спірної земельної ділянки із земельною ділянкою , яка відноситься до смуги відведення залізниці, або, що про прийняття цього рішення було повідомлено позивача, відповідачами, і, зокрема, Сороки-Львівською сільською радою не надано.

За таких обставин, твердження позивача про те, що про існування оскаржуваного рішення сільської ради йому стало відомо після 13.03.2014 року, і не могло стати відомим до цієї дати, колегія суддів вважає, таким, що відповідає дійсності.

Відтак, трирічний строк позовної давності для оскарження рішення сільської ради № 103 від 14.11.2003 року, яким було вирішено питання передачі спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_6, позивачем не було пропущено.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції, яким, зокрема, було встановлено незаконність рішення Сороки-Львівської сільської ради № 103 від 14.11.2003 року «Про передачу земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_6», відповідачами у апеляційному порядку не оскаржено, а у задоволенні позовних вимог судом першої інстанції було відмовлено з підстав пропуску строку позовної давності, в той час , як перебіг строку позовної давності для оскарження вищезазначеного рішення для позивача почався після 13.03.2014 року - після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження за № 00000003 від 09.01.2014 року, колегія суддів вважає, що у справі не було підстав для відмови у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним і скасування рішення Сороки-Львівської сільської ради № 103 від 14.11.2003 року «Про передачу земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_6».

Крім цього, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції незаконно було відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування за пропуском строку позовної давності, ще й з огляду на те, що у відповідності до п. 5 розділу II Прикінцеві та перехідні положення ЗУ від 20.12.2011 № 4176-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» позивач вправі був пред»явити позов про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування до 15.01.2015 року, а у відповідності до обставин справи до 13.03.2017 року( по збігу трьох років з дня отримання вимоги слідчого у кримінальному провадженні за № 00000003 від 09.01.2014 року.

У відповідності до ч. 3 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов»язковою підставою для скасування рішення.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину, серія та номер бланка ВМК 074239 від 25.09.2009 року, видане Пустомитівською державною нотаріальною конторою ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,0524 га, передану для ведення особистого селянського господарства номер АСЗДК, кадастровий номер НОМЕР_1, 1, територія АДРЕСА_1, також відмовлено за пропуском строку позовної давності.

Позовних вимог про визнання недійсним державного акту на спірну земельну ділянку, виданого на підставі рішення 7 сесії ІУ демократичного скликання Сороки-Львівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 14.11.2003 року № 103 на ім»я ОСОБА_6 у справі заявлено не було, і державний акт на спірну земельну ділянку не був визнаний недійсним. Відповідач ОСОБА_5 є вторинним набувачем спірної земельної ділянки і правовідносини, які склалися між позивачем і відповідачем ОСОБА_5 є речово-правовими, а не правовідносинами зобов»язального характеру. За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про підставність позовних вимог у частині визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, виданого 25.09.2009 року ОСОБА_5 (вторинному набувачу) на спірну земельну ділянку та про відмову у задоволенні цих вимог з підстав пропуску строку позовної давності, свідчить про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, внаслідок чого оскаржуване рішення суду у вищезазначеній частині підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог за безпідставністю.

Таким чином, враховуючи обставини справи у їх об»єктивній сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що у суді першої інстанції не було доведено факту пропуску позивачем строку позовної давності щодо позовних вимог про визнання незаконним і скасування рішення органу місцевого самоврядування, і тим самим судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, а саме положень ст. 261 ч.1 ЦК України, та крім цього, неправильно застосовано норми матеріального права при вирішенні позовних вимог про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, відтак, оскаржуване рішення належить скасувати і ухвалити нове. - про часткове задоволення позовних вимог.

У зв»язку з частковим задоволенням позовних вимог на користь позивача належить стягнути з Сороки-Львівської сільської ради судовий збір в розмірі 243 грн 60 коп.

Керуючись ч. 5 ст. 88 , п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу позивача Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця», правонаступником якого є ПАТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця», - задовольнити частково. Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2015 року скасувати і ухвалити нове. Позов Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця», правонаступником якого є ПАТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця», - задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення 7 сесії ІУ демократичного скликання Сороки-Львівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 14.11.2003 року № 103 «Про передачу земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_6».

У задоволенні позовних вимог про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину, серія та номер бланка ВМК 074239 від 25.09.2009 року, запис в реєстрі 1-1953, за номером у спадковому реєстрі 48168871, видане Пустомитівською державною нотаріальною конторою ОСОБА_5 на нерухоме спадкове майно: земельну ділянку площею 0,0524 га, передану для ведення особистого селянського господарства номер АСЗДК, кадастровий номер НОМЕР_1, 1, територія АДРЕСА_1, - відмовити за безпідставністю.

Стягнути на користь Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» () судовий збір:

з Сороки - Львівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області () в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп;

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий Тропак О.В.

Судді: Приколота Т.І.

Федоришин А.В..