Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2467/16-ц
Провадження № 2/553/870/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16.12.2016м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Чистик І.О.,

при секретарі Модіній В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом Полтавського обласного комунально-виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, посилаючись на те, що підприємство «Полтаватеплоенерго» надавало послуги з централізованого теплопостачання в квартиру відповідача за адресою: АДРЕСА_1. Покладені законодавством зобовязання щодо оплати послуг з теплопостачання відповідач виконували частково, що відповідно до ст. 264 ЦК України свідчить про визнання відповідачем свого боргу та перериває перебіг строку позовної давності. За період з 01.01.2013 року по 01.06.2016 року утворилась заборгованість в сумі 6981 гривень 69 коп. Крім того за період з 01.02.2013 року по 01.06.2016 року нарахований індекс інфляції в сумі 2920 грн. 95 коп. та 3% річних в сумі 346 грн. 62 коп. Просив стягнути з відповідачів загальну суму заборгованості в розмірі 10249 гривень 26 коп.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, в звязку з чим суд вважає можливим розглянути справу без її участі на підставі наявних доказів, за участі представника відповідача ОСОБА_3

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з викладених в позові підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, оскільки незважаючи на те, що відповідач є власником квартири, фактично там вона не проживала та не отримувала послуги централізованого опалення та постачання гарячої води. З 2007 року за адресою АДРЕСА_2, фактично проживає ОСОБА_4, яка є колишньою дружиною сина відповідача. Саме вона є споживачем та користується послугами ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», у звязку з чим саме вона має бути відповідачем у справі. З цього приводу безпосередньо він разом з відповідачем ОСОБА_2 неодноразово звертались в розрахунковий відділ позивача з проханням про переоформлення лицьового рахунку та укладення договору з ОСОБА_4, але отримували відмову. В той же час відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення отримувача і споживача послуг ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» ОСОБА_4 від їх оплати, оскільки вона фактично з 2007 року наймає цю квартиру у відповідача ОСОБА_2 (а.с. 36-41).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона є сестрою відповідача ОСОБА_2 та разом з нею проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. В квартирі, розташованій за адресою АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_1 фактично з 2008 року та по теперішній час проживає ОСОБА_4, яка є її колишньою невісткою.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що кілька років тому він допомагав колишній дружині ОСОБА_7 перевозити її речі до квартири ОСОБА_2 по пр. Вавілова в м. Полтаві.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_2, що не оспорювалось сторонами в судовому засіданні.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п.п. 4,7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року (із змінами) власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на: своєчасне отримання житлово-комунальних послуг належної якості згідно із законодавством. Власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил;

Суд враховує правову позицію, викладену в Постанові Верховного суду України від 30.10.2013 р. по справі 6-59цс13 про те, що згідно ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 Закону споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно п.3 ч.2 ст. 21 Закону виконавець зобовязаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обовязок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у звязку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Суд враховує, що згідно наданого представником позивача розрахунку відповідачем періодично здійснювались оплати за послуги теплопостачання, остання оплата здійснена у лютому 2016 року (а.с. 6-7), у звязку з чим вважає встановленим факт існування між сторонами фактичних договірних відносин. При цьому сам по собі факт проживання власника квартири ОСОБА_2 за іншою адресою не звільняє її від обовязку по утриманню майна, у тому числі по здійсненню оплати за послуги теплопостачання.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про теплопостачання", у разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Згідно п. п. 17, 18 постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення", послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до п. 30 вказаних Правил споживач зобов'язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

В той же час ОСОБА_2 не оплатила в повному обсязі надані ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», послуги у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, у зв'язку з чим, за період з 01.01.2013 року по 01.06.2016 року у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем, яка з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних складає 10249 гривень 26 коп. Розмір заборгованості підтверджується доданими до позову розрахунками (а.с. 6-9).

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного або кількох боржників, а також якщо предметом розгляду є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності до нового строку не зараховується.

Перебіг строку позовної давності переривався поданням позивачем до суду заяви про видачу судового наказу (справа № 553/4072/15-ц), який був виданий судом 17.11.2015 року, та в подальшому скасований ухвалою суду від 14.04.2016 року (а.с. 4).

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за період з 01.01.2013 року по 01.06.2016 року заявлені в межах позовної давності.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, а також оскільки доведеним є факт ухилення відповідачів від виконання грошового зобов'язання, відповідно до положень ст. 625 ЦК України заборгованість підлягає стягненню з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних.

У звязку з відсутністю рішення ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про укладення договору про надання послуг з теплопостачання з ОСОБА_4, відсутністю в суду доказів існування договору найму оренди житла між власником квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_4, суд відхиляє доводи відповідача про необхідність стягнення заборгованості з фактичного отримувача послуг з теплопостачання ОСОБА_4, яка проживає в квартирі відповідача, що не позбавляє відповідача за наявності підстав звернутись до неї у встановленому законом порядку з відповідними регресними вимогами.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

В звязку із задоволенням позову Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору за подання цього позову в розмірі 1378 гривень 00 коп. (а.с. 1-2).

На підставі викладеного, ст. 25 Закону України "Про теплопостачання", керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 99, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованість з оплати послуг з теплопостачання, яка утворилась за період з 01.01.2013 року по 01.06.2016 року з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, в розмірі 10249 гривень 26 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» 1378 гривень 00 коп. сплаченого за подання позову до суду судового збору.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_8