Провадження № 2/161/380/16
У Х В А Л А

11 березня 2016 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

при секретарі Царюк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною заявою. В обґрунтування заяви посилається на те, що в провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області знаходиться справа за її позовом до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним. Зазначає, що під впливом помилки вона подарувала відповідачу квартиру АДРЕСА_1, яка належить заявнику на праві особистої власності і являється її єдиним житлом, де вона проживає по даний час, сплачує квартплату та комунальні послуги. В добровільному порядку розірвати договір дарування відповідач не погоджується. Право власності на зазначену квартиру ОСОБА_2 перереєструвала на себе. Оскільки відповідач заявила ОСОБА_1, що докладе всіх зусиль, щоб не повернути їй квартиру, внаслідок чого виникла небезпека в тому, що відповідач до винесення рішення по справі може розпорядитися квартирою на власний розсуд шляхом відчуження, що унеможливить виконання рішення в разі задоволення позовних вимог. Тому в неї виникла необхідність звернутися з заявою до суду про забезпечення позову. Просить суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Вивчивши заяву, до якої не додано будь-яких доказів, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає поверненню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як вбачається із змісту заяви, що в порушення вимог п. 2 ст. 151 ЦПК України, в заяві взагалі не обґрунтовано необхідність виду забезпечення позову, який належить застосувати, а саме накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Також судом встановлено, і це вбачається із змісту позовної заяви та заяви про забезпечення позову, що відповідач є власником квартири ОСОБА_1. При цьому, як зазначає сам заявник у своїй заяві, що на даний час вона безперешкодно проживає у вказаній квартирі. Що, в свою чергу, не дає підстав вважати, що відповідач має на меті вчиняти будь-які дії щодо її відчуження. А тому взагалі незрозуміло, у звязку з якими причинами необхідно забезпечити позов.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що заявником в заяві не в повному обсязі додержано вимоги статті 151 ЦПК України. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про повернення заяви.

Керуючись ст.ст. 151, 153 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. Уразі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: В.В. Ковтуненко