Справа № 464/6145/15-ц
пр.№ 2/464/19/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2016 Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Горбань О.Ю.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

за участю: представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Львівського комунального підприємства «Дністер» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и в :

Позивач ЛКП «Дністер» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованість за надані житлово-комунальні послуги, а саме центральне опалення в сумі 14554,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідачі зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач ЛКП «Дністер» у вищезгаданий будинок надає послуги з постачання теплової енергії. За спожите центральне опалення за період по 01.07.2014 відповідачі заборгували підприємству 14554,80 грн. Відповідачам направлялось попередження про необхідність оплати наданих послуг, однак суму боргу вони не сплатили. Позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу, однак ухвалою суду від 30.01.2015 судовий наказ скасовано. Відтак, вказану заборгованість просять стягнути в судовому порядку.

Представник позивача ОСОБА_2 ( згідно довіреності № 385 від 12 серпня 2015 року) в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, надав пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Ствердив, що відповідачі в 2005 р. самовільно від'єдналися від системи центрального опалення, що є забороненим, а тому повинні належним чином проводити плату за теплопостачання.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 (згідно договору від 30 вересня 2015 року) в судовому засіданні позов заперечив. Будучи допитаним за його згодою як свідок показав, що в 2005 році відповідач демонтував усю систему теплопостачання до своєї квартири, про що позивачу достовірно відомо, а тому фактично послуги з централізованого опалення у помешкання відповідачів не надаються. Вважає заявлені вимоги про стягнення боргу за ненадані послуги безпідставними. Показав, що на час від'єднання від центрального опалення не існувало жодних застережень і обмежень на законодавчому рівні. Вказав, що мешканець вправі обирати альтернативне опалення, тому за рахунок надсучасних утеплень квартири відповідач ОСОБА_4 як фахівець здійснив покращення свого помешкання, в тому числі з метою уникнути нести зайві витрати, пов'язані з неякісним опаленням, від'єднався від неякісного централізованого опалення. Заперечуючи позов в цілому за безпідставністю, просить застосувати строк позовної давності. Покликається на рішення суду.

Інший відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, суд вважає можливим розглядати справу у її відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, показання представника відповідача ОСОБА_3 в якості свідка, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.162 ЖК України громадянин, якому належить квартира (будинок) на праві приватної власності, зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Як вбачається з довідки ЛКП «Дністер» № 935 від 18.03.2015, в квартирі АДРЕСА_1 проживають і зареєстровані відповідачі ОСОБА_4І, та ОСОБА_5 як співвласники. Балансоутримувачем зазначеного будинку є ЛКП "Дністер" (а.с.4).

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають в сфері надання та споживання житлово - комунальних послуг між їх виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акту спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово - комунальних послуг.

Разом з тим, ст.4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що законодавство України у сфері житлово - комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно - правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно - правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово - комунальних послуг.

Згідно ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій.

Як вбачається з відомості, відповідачі не сплачують послуги за теплову енергію, заборгованість по квартирі АДРЕСА_1 по оплаті за теплопостачання за період з 01 грудня 2006 року по 01 липня 2014 року становить 14554,60 грн.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Судом встановлено, що помешкання відповідачів розташовано на 7 поверсі багатоповерхового будинку.

Суд приходить до висновку, що відповідачі як співвласники квартири зобовязані здійснювати оплату за послуги, які надаються позивачем з теплопостачання.

Вирішуючи даний спір, суд бере до уваги наступне. Відповідачі як власники квартири зобовязані здійснювати оплату за послуги, які надаються силами ЛКП «Дністер» з теплопостачання, про що свідчать договори, укладені між позивачем як покупцем послуг та енергопостачальником ЛМКП «Львівтеплоенерго». Відомим для представника відповідача, юриста за фахом і доступним є порядок та подача з боку відповідача необхідних дій і документів для від'єднання його квартири від загальнобудинкової системи опалення.

Так, питання відключення мереж централізованого опалення в багатоповерхових житлових будинках регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовдведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів від 21.07.2005 №630, Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Мінбуду від 22.11.2005 №4, а також СниП 2.04.05.-91* «Отопление, вентиляция и кондиционирование».

Зокрема, відповідно до п. 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630 самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого спалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання затверджено наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4 (далі Порядок).

Згаданим вище порядком установлено, що для вирішення питання відключення споживача від мережі центрального опалення (далі ЦО), споживач повинен звернутися до міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі (далі Комісія) з відповідною письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі ЦО. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання, відокремлення від мережі ЦО виконує проектна або проектно - монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які задали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. По закінченню робіт складається акт про відключення від мережі ЦО і подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

За таких обставин єдиною підставою для зняття споживача з обліку і припинення відповідних нарахувань є акт про відключення, затверджений відповідною Комісією.

Проте, відповідачами не надано суду жодних доказів про намагання починаючи з 2005 року узаконити самовільність дії, пов'язаних з відключенням власного помешкання від централізованого опалення, в тому числі не надано вищезначеного акту про відключення.

Покликання представника відповідача на судове рішення, ухвалене Сихівським районним судом м.Львова від 15.10.2007 у справі за позовом ОСОБА_4 до ЛКП «Дністер» про недостовірність інформації та її спростування не може підміняти визначений порядок відключення мешканця і власника квартири багатоповерхового будинку від мереж централізованого теплопостачання.

Судом вважається слушним пояснення представника позивача, що система опалення відноситься до сантехнічного обладнання, і власник квартири не має права самовільно змінувати систему опалення та здійснювати самовільне відключення від мереж централізованого опалення, яка є системою, що гідравлічно та теплотехнічно об'єднує всі квартири в будинку в цілому. Оскільки відповідачами не надано відповідні дозволи на відключення їх помешкання від мережі теплопостачання, в тому числі відсутні технічні пропозиції, рішення міжвідомчої комісії райадміністрації, інші документи, що є необхідною умовою для проведення від'єднань мешканців, що проживають у багатоповерхових будинках від мережі центрального опалення, тому позивачем підставно проводиться нарахування за спірний період за послуги з теплопостачання.

Таким чином, судом при розгляді даного спору беруться до уваги пояснення представника позивача ОСОБА_2 про відсутність належних документів, відповідних дозволів, звернень відповідача і не внесення у зв'язку з цим будь-яких змін в технічну документацію на будинок та в договір на теплопостачання квартири та будинок в цілому.

Оскільки зазначені документи не подано і в судовому засіданні відповідачами, тому суд приходить до висновку, що є всі підстави зобовязати відповідачів здійснити оплату послуг за теплопостачання, а невнесення оплати за надані послуги як спосіб спонукати позивача від'єднати квартиру від системи централізованого опалення чи узаконення їх самовільних дій не може розцінюватись судом як законні дії.

Отже, в судовому засіданні доведено, що відповідачі як власники квартири зобовязані здійснювати оплату за послуги, які надаються позивачем з теплопостачання. Тому слід постановити про примусове стягнення з відповідачів як власників житла суми боргу на користь позивача солідарно.

Разом з тим, з позовної заяви, розрахунків заборгованості вбачається, що позивач просить стягнути заборгованості по оплаті за центральне опалення, яка склалася у відповідачів за період з 2006 року по 2014 рік, а фактично по липень 2014 року включно (а.с.5 ). При цьому, із заявою про видачу судового наказу ЛКП "Дністер" зверталось у липні 2014 року, а з даним позовом - у липні 2015 року. (відповідно до положень ч.2 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривався).

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права чи інтересу. Загальна позовна давність, згідно ст.257 ЦК України, встановлена тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права, або про особу, яка його порушила.

Відповідач заявив про застосування позовної давності, що підтверджується його письмовою заявою від 24.12.2015 (а.с.51).

Як зазначено у ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною, є підставою для відмови у позові. Однак, якщо суд визнає поважними причини пропуску позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення строку позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Оскільки із заявою про видачу судового наказу ЛКП "Дністер" звертався в липні 2014 року (464/7646/14 -ц), позов про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з центрального опалення пред'явлено у липні 2015 року, тому з відповідачів слід солідарно стягнути заборгованість в межах трирічного строку позовної давності, а саме, за період з 01.07.2011 по 01.07.2014, що становить 14554 грн. 80 коп. - 7771 грн. 90 коп. = 6782 грн. 70 коп.

Задовольняючи позов в межах позовної давності, суд критично ставиться до позиції відповідача про те, що не отримання послуг з центрального опалення є підставою для відмови в позові.

Встановлено, що дійсно у помешканні відповідачів у 2005 році демонтована вся система теплопостачання і такі дії ним вчинено самовільно. Натомість, у суду відсутні правові підстави вважати, що сам по собі факт відключення помешкання від централізованого теплопостачання є підставою для звільнення відповідачів від оплати за послуги з центрального опалення.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, вважає, що з слід стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь позивача заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з центрального опалення в межах строку позовної давності за період з 01 липня 2011 року по 01 липня 2014 року.

Решту вимог за період з 01.12.2006 по 31.06.2011 суд залишає без задоволення за пропуском строку позовної давності.

Задовольняючи частково позовні вимоги, у відповідності до ст.88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (6782,70 грн. х100% : 14554,80 грн. = 46%, що від сплаченого судового збору 243,60 грн. х 46% становить 112 грн. 06 коп., а саме по 56 грн. 03 коп. з кожного відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 215, 216, 218 Цивільного процесуального кодексу України, ч.4 ст.267 ЦК України, ст.160, 162 ЖК України,

в и р і ш и в:

Позов Львівського комунального підприємства «Дністер» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Львівського комунального підприємства «Дністер» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.07.2011 по 01.07.2014 в розмірі 6701 грн. 39 коп.

Решту позовних вимог ЛКП «Дністер» за період з 01.12.2006 по 31.06.2011 - залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Львівського комунального підприємства «Дністер» судові витрати по 56 грн. 03 коп. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.Ю.Горбань