АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження : 22ц/790/2461/16 Головуючий 1-ї інстанції - Зінченко
Справа № 2-630/772/15 Доповідач - Шевченко Н.Ф.
Категорія : договірне.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Івах А.П., Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Каплоух Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акцент-банк» на заочне рішення Люботинського міського суду Харківської області від 02 лютого 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Акцент-банк» (далі Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову посилався на те, що у червні 2011 року між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 15 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості.

У зв'язку з невиконанням своїх обов'язків ОСОБА_1 виникла заборгованість в розмірі 104 527,21 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 6 373,14 грн.; комісії за користування кредитом - 3 606,28 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 94 547,79 грн.

Від цієї суми заборгованості віднімається сума в розмірі 36 591,31 грн., яка була задоволена судовим рішенням від 19 вересня 2014 року, різниця становить 67 935,90 грн., а також штрафи за надання послуг 500 грн. (фіксована частина) та 3 396,80 грн. (процентна складова), а всього заборгованість становить 71 832,69 грн., яку Банк і просить стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 02 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство «Акцент-банк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог та стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм процесуального і матеріального права та неналежне дослідження судом доказів по справі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що сторонами були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано будь-яких доказів щодо невиконання відповідачем ОСОБА_1 рішення районного суду від 19 вересня 2014 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Судовим розглядом встановлено, що 15 червня 2011 року між ПАТ «Акцент-банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № А3Н7СС9FST1330 (далі Договір) у формі «Заява Позичальника», згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 15 000 грн. на строк 36 місяців з 15.06.2011 року по 14.06.2014 року включно, на споживчі цілі, зі сплатою відсотків у розмірі 0,01 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.8).

Указаний кредитний договір складається із Заяви Позичальника № А3Н7СС9FST1330.

Матеріали справи також свідчать про те, що рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 16.09.2014 року з ОСОБА_1 на користь позивача було стягнуто заборгованість за кредитним договором № А3Н7СС9FST1330 від 15.06.2011 року у розмірі 36 591,31 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становила 6 673,14 грн., а пеня - 23 593,38 грн. (а.с. 3-4).

Вказане рішення свідчить про те, що Банк скористався правом на дострокове повернення кредитних коштів.

Заявляючи повторно позовні вимоги до ОСОБА_1, Банк просив стягнути з відповідача пеню та штрафи за невиконання умов Договору у розмірі 71 832,69 грн., при цьому посилався, що така відповідальність передбачена Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), що є невідємною частиною Договору.

Проте надані Банком Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) не містять підпису відповідача, а Заява Позичальника № А3Н7СС9FST1330 від 16.06.2011 року не містить положень, щодо відповідальності боржника.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник Банку підтвердив ту обставину, що ОСОБА_1 проводить погашення кредитних коштів, що також підтверджується розрахунком заборгованості, із якого вбачається, що з грудня 2014 року ОСОБА_1 щомісячно вносить кошти на погашення заборгованості по кредиту (а.с.7 зворот).

Як роз'яснено у абз. 2 п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Проте вимог відповідно ст.625 ЦК України Банк не заявляв.

Встановивши факти та визначивши правовідносини, зумовлені встановленими фактами, суд першої інстанції правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення. При вирішенні даної справи судом першої інстанції правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Акцент-банк» у відхилити.

Заочне рішення Люботинського міського суду Харківської області від 02 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: