Справа № 700/346/16-ц
Провадження № 2/700/182/16
27 травня 2016 р. Лисянський районний суд Черкаської області
в складі головуючого - судді: Пічкура С.Д.,
при секретарі: Сіденко Н.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Лисянка Черкаської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованності,
21 квітня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованності за кредитним договором.
Представник позивача в судове засідання не зявився, направив суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує повністю.
Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином.
Приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідача з ухваленням заочного рішення.
Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню часткового з наступних підстав.
Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про банки та банківську діяльність» № 2121-ІІІ від 07 грудня 2000 року /надалі Закон № 2121-ІІІ/ відповідно до статті 2 якого банківським кредитом визнається будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання сплати процентів та інших зборів з такої суми.
Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір, та відповідно до положень частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
За загальним правилом договірне зобов'язання повинне виконуватись відповідно до тих умов, які сторони визначили при укладанні договору.
Отже, відповідно до дійсного змісту наведених норм, кредитний договір обов'язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК) та недодержання письмової форми тягне його нікчемність і не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його нікчемністю.
Кредитний договір є неукладеним (не відбувся), коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити виходячи з норм чинного законодавства (статті 536, 638, 1056-1 ЦК), що не породжує правових наслідків.
Згідно чинного законодавства кредитний договір набирає чинності з моменту, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов /ч.1 ст. 638 ЦК України/ та істотними умовами кредитного договору є предмет, строк повернення та його ціна /розмір процентів/.
Відповідно до наявної у справі спільної письмової заяви відповідача та Банку за підписами обох сторін, сторони погодили умови щодо розміру коштів, що можуть бути отримані в кредит, строку їх повернення, який зумовлений строком дії платіжної картки, також дійшли згоди щодо процентної ставки на рівні 36% на рік на залишок заборгованості, разом з тим, зазначена заява містить положення відповідно до якого заявник давав згоду на те, що дана заява разом із пам'яткою клієнта і Правилами надання банківських послуг, з якими він був ознайомлений, а також Тарифами - становить між сторонами договір про надання банківських послуг щодо кредитування.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні не встановлено строку його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідач доказів належного виконання своїх зобов`язань за договором, а також того, що не виконав свої зобов`язання з об`єктивних причин суду не надав. За таких обставин суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову щодо стягнення заборгованості по кредиту, процентах та пені.
Разом з тим, суд не може погодитись з вимогою позивача про стягнення додатково штрафів у процентній та фіксованій частині з таких підстав.
Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Умовами кредитування, а саме пунктом 2.1.1.12.7.2. передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення
У той самий час, згідно з пунктом 2.1.1.5.6 сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення: один із них несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором cвідчить про недотримання положень,закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, на що вказує ВСУ у своїй Постанові від 21 жовтня 2015 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам.
На підставі викладеного, керуючись ст. 526, 533, 553, 554, 629 ЦК України, ст. 10, 11, 60, 88, 169, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 224 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованності за кредитним договором задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив протягом десяти днів з дня його отримання за заявою відповідача.

Суддя С.Д.Пічкур