УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Завгородня І.М., розглянувши матеріали за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 16 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 24 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання та вселення,

в с т а н о в и в:

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 16 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 24 грудня 2015 року, позов задоволено.

Встановлено режим окремого проживання для подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2, шлюб між якими зареєстрований 12 листопада 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції Черкаської області за актовим записом № 106.

Вселено ОСОБА_3 у житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 і належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування, який був 06 жовтня 2010 року посвідчений приватним нотаріусом Жашківського нотаріального округу Черкаської області Шелудько В.П. за реєстровим номером 2202.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ЛКП «Старий Сихів» просить скасувати судове рішення апеляційного суду та залишити без змін рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Ухвалюючи рішення в частині встановлення режиму окремого проживання, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з неможливості та небажання позивача проживати однією сім'єю з відповідачкою, а тому з урахуванням вимог ст. ст. 119, 120 СК України, дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позову в цій частині.

Крім того, вирішуючи спір в частині вимог про вселення, суди виходили з того, що позивач є колишнім членом сім'ї власника будинку, який подарував відповідачці за час шлюбу, та продовжує в ньому проживати, у зв'язку з чим дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову в цій частині.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Обставини, на які посилається заявник, не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання та вселення, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 16 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 24 грудня 2015 року.

Копію ухвали разом із доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.М. Завгородня