Категорія 27 Доповідач Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Марчук В.С., Сопруна В.В.

При секретарі: Сніжко О.А.

За участю: представника позивача Рой В.Л.; представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення боргу,

В с т а н о в и л а:

В грудні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 11 грудня 2007 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 2 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконував належним чином, в зв'язку з чим станом на 31 жовтня 2013 року склалася заборгованість в сумі 13 687,07 грн., із яких: 3 068,53 грн. - заборгованість за кредитом; 9 728,68 грн. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 639,86 грн. штраф (процентна складова), яку позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 лютого 2016 року в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення боргу відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ КБ «Приватбанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Зазначив, що рішення суду вважає незаконним і необґрунтованим через грубе порушення судом першої інстанції норм матеріального права та не застосування судом першої інстанції до даних правовідносин правового висновку Верховного Суду України у даній категорії справ.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просить її відхилити і залишити без змін рішення суду.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що 11 грудня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 2 500 грн. на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3% в місяць на залишок заборгованості (а. с. 7).

Розмір кредитного ліміту було збільшено до суми 3 068,53 грн.

Згідно заяви від 11 грудня 2007 року, підписаної відповідачем ОСОБА_4, він ознайомився і згідний з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а. с. 7 на звороті).

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за вказаним договором виконав, видавши відповідачу кредитну картку №391928, про що зазначено у його заяві від 11 грудня 2007 року (а. с. 7 на звороті).

Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено обов'язок клієнта погашати заборгованість за кредитом, відсотки за користування кредитом, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором (п. 6.5.). Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання; якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк (п. 9.12.) (а. с. 8-11).

Умовами договору передбачено, що у разі порушення позичальником термінів платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більше ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову, про що зазначено у заяві позичальника та в п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг.

Правилами користування платіжною карткою передбачено, що за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань (користування простроченим кредитом і овердрафтом), боржник сплачує відсотки за підвищеною відсотковою ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлені Тарифами (п. 5.5.1.); строк погашення кредиту в повному обсязі - не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній картці (в полі - MONTH) (п. 5.4.) (а. с. 10-11).

Відповідач ОСОБА_4 належним чином не виконував свої зобов'язання за договором, у зв'язку з чим допустив заборгованість, яка згідно розрахунку банку станом на 31 жовтня 2013 року склала 13 687,07 грн., з яких: 3 068,53 грн. - заборгованість за кредитом; 9 728,68 грн. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом; 889,86 грн. штрафи (а. с. 5-6) і яку зобов'язаний погасити.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України (параграф 1 глава 71) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Позичальник згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За правилами ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду, про застосування якого заявлено представником відповідача.

По справі встановлено, що відповідно до п. 9.3. Умов та правил надання банківських послуг картрахунки відкриті на невизначений строк за виключенням умов, передбачених п. 9.6., 9.7. даних Умов.

Пунктом 9.12. Умов передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк.

Згідно з п. 3.1.1., 5.4. Правил користування платіжною картою строк дії карти зазначений на лицьовому боці карти (місяць і рік). Карта дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця. Строк погашення відсотків за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі - не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній карті (в полі MONTH).

Згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України строк виконання кожного щомісячного зобов'язання спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Згідно положень ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 2 статті 258 ЦК України встановлено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

За правилами ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (ч. 5).

Із розрахунку заборгованості за договором вбачається, що останній платіж відповідачем було здійснено 8 серпня 2008 року (а. с. 5).

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову щодо стягнення загальної заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) з підстав пропуску строку позовної давності для звернення з позовом до суду, оскільки сторонами було встановлено строки виконання відповідачем зобов'язань щодо сплати кредиту; відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, термін дії якої закінчився 30 квітня 2009 року; останній платіж за договором відповідач здійснив 8 серпня 2008 року; із позовом позивач звернувся в суд 4 грудня 2013 року і про застосування позовної давності було заявлено представником відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 (а. с. 97-98).

Проте судом враховується наступне.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Статтею 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки судом встановлено, що відповідач отримані за кредитним договором кошти не повернув та має заборгованість по кредиту, тому з нього підлягають стягненню відсотки за користування кредитом.

Такий висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року, прийнятій за результатами розгляду справи № 6-249цс15.

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором заборгованість за відсотками за період з грудня 2010 року по 31 жовтня 2013 року (дата нарахування боргу банком) складає 6 119,22 грн.

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у межах строку позовної давності за період з 4 грудня 2010 року по 4 грудня 2013 року в сумі 6 119,22 гр. підлягають до задоволення, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про часткове задоволення цієї частини вимог.

Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 5).

При подачі позову до суду ПАТ КБ «Приватбанк» сплатив судовий збір в сумі 229,40 грн. (а. с. 1) і при подачі апеляційної скарги - сплатив 252,34 грн. (а. с. 110).

З урахуванням наведеного до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають суми судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що складатиме: за подачу позову - 102,56 грн., за подачу апеляційної скарги -112,82, а разом 215,38 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст. 266, 599, 1048 ЦК України, ст. 79, 88, 303, 307, 309, 313-314, 316, 360-7 ЦПК України, колегія суддів,

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 лютого 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення відсотків за користування кредитом задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» відсотки за користування кредитом за період з 4 грудня 2010 року по 4 грудня 2013 року в сумі 6 119,22 грн. (шість тисяч сто дев'ятнадцять грн. 22 коп.) та судовий збір в сумі 215,38 грн. (двісті п'ятнадцять грн. 38 коп.), а разом 6 334,60 грн. (шість тисяч триста тридцять чотири грн. 60 коп.).

В задоволенні решти позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування кредитом - відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ М.В. Матківська

Судді: /підпис/ В.С. Марчук

/підпис/ В.В. Сопрун

Згідно з оригіналом:

Суддя: М.В. Матківська