АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/140/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 Позарецька С. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЗахарової А. Ф.
суддівБондаренка С. І. , Фетісової Т. Л.
при секретаріВосколович - Литвин Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ПАТ КБ "ПриватБанк" про визнання недійсним договору споживчого кредитування,-

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника ОСОБА_6, який підтримав доводи апеляційної скарги, та представника банку, який на них заперечував, судова палата, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до ПАТ КБ "ПриватБанк" про визнання недійсним договору споживчого кредитування.

Позивач посилався на те, що 14.12.2007 року він підписав у приміщенні центру персонального обслуговування індивідуальних клієнтів №2 ПАТ КБ «Приватбанк» м. Черкаси заяву на отримання кредитної картки для одержання кредитного ліміту в сумі 10000 грн..

08.01.2008 року ОСОБА_6 отримав на руки від менеджера ПАТ кредитну картку Голд «Універсальна» № НОМЕР_1 терміном дії два календарні роки, про що розписався у заявці про споживче кредитування. Після цього кредитна картка була активована та позивач користувався нею протягом 2х календарних років.

Крім того, в момент видачі кредитної картки йому було надано на підпис також довідку про умови кредитування та використання кредитної картки Голд «Універсальна», за умовами якої він повинен сплачувати щомісячні проценти в розмірі 2,5% на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів у році.

У вказаній довідці споживача було проінформовано про встановлення 2% комісії від суми безготівкової операції в системі «Приват24», а також 1% комісії за несвоєчасне внесення обов'язкового щомісячного платежу. При цьому менеджер банку заповнив анкету та отримав довідку про зарплату позивача. Жодних інших документів, які були визначені заявкою на кредитування, позивач не підписував.

Позивач вважає, що надання коштів за заявкою від 14.12.2007 року відповідає всім ознакам споживчого кредиту і правовідносини між ним та банком регулюються ЗУ «Про захист прав споживачів».

При розгляді судом справи за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості останній дізнався, що банк обґрунтовує свої вимоги наявністю договірних відносин між сторонами, а саме: укладеним договором приєднання від 14.12.2007 року та отриманням платіжної кредитної картки Голд «Універсальна» з лімітом у 10000 грн..

При цьому договір приєднання складався із заяви на кредитування від 14.12.07 року, тарифів, умов і правил надання банківських послуг.

Крім того, банк при наведені розрахунку заборгованості вказував на процентну ставку за користування кредитними коштами на рівні 30% річних, а також введено штрафи за неповернення кредиту в сумі 500 грн. та штрафу за прострочення сплати процентів.

Позивач вважає, що ПАТ КБ «Приватбанк» з невідомих причин в односторонньому порядку з посиланням на умови та правила надання банківських послуг змінив розмір процентної ставки за користування кредитними коштами. Хоча у заявці про надання кредитних коштів від 14.12.07 року, яку позивач вважає договором, вказано, що банківська відсоткова ставка за кредитним лімітом на час підписання договору становить 2,5% на місяць з розрахунку 365 днів у році.

Позивач зазначає, що вказана заявка на кредитування від 14.12.07 року з доданим до позову банком примірником умов та правил кредитування ні за формою, ні за своїм правовим змістом не можуть бути договором приєднання, а тому позивач вважає, що вказаний правочин слід визнати недійсним.

Крім того, позивач вказує, що із змісту підписаної ним заявки на кредитування від 14.12.07 року випливає, що кредитний договір складається не лише із підписаної відповідачем заяви й довідки, але й з умов та правил надання банківських послуг, а також тарифів та банківської пам'ятки.

Досягнення згоди щодо змісту всіх умов, які містяться в умовах та правилах надання банківських послуг і тарифах має бути скріплене підписами сторін під вказаними документами. Самого факту ознайомлення і згоди однієї із сторін з ними без підпису під їх текстом недостатньо для визнання їх невід'ємною частиною письмового договору.

Тобто, факт підписання сторонами кредитного договору підтверджується лише письмовою заявою позивача, підписаною уповноваженою особою банку 14.12.07 року, в якій містяться лише окремі умови щодо суми кредиту, терміну дії договору, відсоткової ставки - 2,5% щомісяця на залишок непогашеної суми кредиту.

Позивач вважає, що відсутні докази підписання та/або ознайомлення позивача із тарифами банку, умовами та правилами надання банківських послуг, а також немає доказів вручення письмової пам'ятки, а отже, зазначені документи йому ніколи не надавались для ознайомлення та підписання.

Надані банком при розгляді справи про стягнення з ОСОБА_6 заборгованості за договором умови та правила надання банківських послуг не підписані споживачем ОСОБА_6, в них не зазначена конкретна дата їх підписання чи затвердження, в зв'язку з чим позивач вважає, що банком не надано письмових доказів того, з якого та по який час діяли положення умов. Розрахунок заборгованості ґрунтується на не підписаних ОСОБА_6 умовах та правилах надання банківських послуг, банк в односторонньому порядку змінив умови укладеного між сторонами кредитного договору, збільшивши процентну ставку річних, застосував не передбачену заявкою на кредитування неустойку та вчинив інші дії, не передбачені заявкою на кредитування.

На підставі наведеного, ст.ст. 1 ,6, 11, 18, 22, ЗУ «Про захист прав споживачів», ст.ст. 11,16, 203, 207, 215, 217, 229 ЦК України, позивач просив суд поновити строк для подачі позовної заяви, визнати неправомірними дії ПАТ КБ «Приватбанк» щодо порушення прав споживача фінансових послуг ОСОБА_6 під час підписання та виконання договору споживчого кредитування від 14.12.07 року, визнати недійсним договір споживчого кредитування, укладений ОСОБА_6 та ПАТ КБ «Приватбанк» від 14.12.2007 року про отримання кредитної картки Голд «Універсальна» НОМЕР_2 на суму кредитного ліміту в розмірі 1000 0грн. та стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 листопада 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ПАТ КБ "ПриватБанк" про визнання недійсним договору споживчого кредитування, відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на те, що дане рішення незаконне, не відповідає обставинам справи, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення , яким задоволити його позов про визнання неправомірними дій ПАТ КБ «Приватбанк» щодо порушення прав споживача фінансових послуг під час підписання та виконання позивачем договору споживчого кредитування від 14.12.07 року та визнати недійсним договір споживчого кредитування, укладений позивачем з ПАТ КБ «Приватбанк» від 14.12.2007 року про отримання кредитної картки Голд «Універсальна».

Обговоривши матеріали справи, судова палата вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 14.12.2007 року між ОСОБА_6 та ПАТ КБ «Приватбанк» виникли кредитні правовідносини внаслідок підписання позивачем заяви від 14.12.2007 року про отримання кредиту, в якій зазначено, що така заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між заявником та банком договір про надання банківських послуг (ар. спр. 10).

ОСОБА_6. отримав кредитний ліміт в розмірі 10000 грн. на кредитну картку Голд «Універсальна» з базовою відсотковою ставкою 2,5% на місяць із розрахунку 360 днів в році. Термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії платіжної картки. Крім того, у заяві від 14.12.07р. зазначено, що ОСОБА_6 ознайомлений і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді.

Визнавши свій підпис на заяві, ОСОБА_6 підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування в Приватбанку, а також його місцезнаходження. Також, зазначено, що ОСОБА_6 погодився із тим, що ця заява з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він підтвердив, що вся інформація є правильною зобов'язався про всі зміни повідомляти в банк не пізніше 15 днів з моменту їх виникнення; не заперечує проти інформування його про стан його платіжної картки за допомогою e- mail або sms.

Отже позивачем підтверджено факт отримання ним повної інформації про умови кредитування в Приватбанку, тому його посилання в позові на не надання такої , що, ніби, спровокувало його помилку відносно укладання кредитного договору не заслуговують на увагу.

Слід зазначити, що в заяві позивача від 14.12.2007р. також вказано, що Памятка Клієнта оформляється і є невід'ємною частиною договору лише у випадках оформлення і видачі платіжної картки за кредитною схемою.

Як вказав (фактично роз'яснив) суд, відповідно до ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001р. та Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30.04.2010р. №223, платіжна картка - це електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Залежно від умов, за якими здійснюються платіжні операції з використанням платіжної картки, можуть застосовуватися дебетова, дебетово-кредитна та кредитна платіжні схеми. Дебетова схема передбачає здійснення користувачем платіжних операцій з використанням платіжної картки в межах залишку коштів, які обліковуються на його рахунку. Під час застосування дебетово-кредитної схеми користувач здійснює платіжні операції з використанням платіжної картки в межах залишку коштів, які обліковуються на його рахунку, а в разі їх недостатності або відсутності - за рахунок наданого банком кредиту. Кредитна схема передбачає здійснення користувачем платіжних операцій з використанням платіжної картки за рахунок коштів, наданих йому банком у кредит або в межах кредитної лінії.

Судом встановлено, що в даному випадку кредитний договір, укладений між сторонами, діяв за дебетово-кредитною схемою, оскільки позивач міг поповнювати рахунок власними коштами та розраховуватись ними, без витрачання коштів кредитної лінії. Відповідно не видавалась позивачеві Памятка, як окремий документ, на що він, виходить, що безпідставно, посилається в обґрунтування позовних вимог.

Кредитна платіжна картка НОМЕР_2 була видана ОСОБА_6 08.01.2008 року, що не заперечувалось сторонами.

Судом, під час розгляду справи було встановлено, що на час укладення кредитного договору між сторонами діяли Умови та Правила надання банківських послуг та Правила користування платіжною карткою, затверджені Наказом Голови правління банку Дубілет О.В. від 13.09.2007р. СП-2007-299, які до суду надані відповідачем. В послідуючому, Наказом Голови правління банку від 06.03.2010р. СП-2010-256, які надані відповідачем до суду.

В послідуючому Наказом Голови правління банку від 06.03.2010р. СП-2010-256 були зазначені Умови …. змінені.

Однак позивачем не надано до суду будь - яких належних доказів на підтвердження своїх доводів щодо, ніби, невідповідності затверджених 13.09.2007 р. Умов та Правил надання банківських послуг редакції Умов та Правил надання банківських послуг, які діяли станом на 14.12.2007 року.

Під час розгляду даної справи позивач ОСОБА_6 не заперечував факту ознайомлення, підписання та отримання ним Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» Голд. Дану Довідку, яку надав позивач, було досліджено в судовому засіданні.

В ній, зокрема, зазначено, що з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна» Голд та прикладами розрахунку суми оплати за використання кредитних коштів ОСОБА_6 ознайомлений, про що свідчить його підпис від 14.12.07р.

Таким чином, суд вважає, що, незважаючи на назву Довідка..., - фактично це Тарифи, оскільки викладено стислу інформацію про тип картки, тип кредитної лінії, пільговий період, валюту картрахунку, базову ставку процентів, комісію, їхні розміри тощо. При цьому позивачем не надано доказів про те, що він не був ознайомлений з істотними умовами кредитування та не був проінформований про фінансові послуги на час укладання кредитного договору.

Отже, заяви позивача про те, що він не був ознайомлений з Тарифами Приватбанку, які ставлять істотні умови правочину, і які йому «ніколи не надавалися для ознайомлення і підписання», що суперечать вимогам закону і в зв'язку з чим правочин має бути визнаний недійсним у цілому, - спростовується матеріалами справи.

За положеннями ст. 627 ЦК України (в редакції, що діяла на час виниклих правовідносин), відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ст. 628 ЦК зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З матеріалів справи встановлено, що при укладанні кредитного договору позивачу були відомі усі умови договору та не існувало ніяких інших умов, які б примусили його прийняти визначені умови договору на вкрай невигідних для себе умовах .

14 грудня 2007 року під час підписання кредитного договору позичальнику ОСОБА_6 були роз'яснені всі його умови, з якими він погодився, що підтвердив своїм підписом на договорі.

Слід зауважити, що, як обґрунтовано звертає увагу представник відповідача, позивач за сім років користування кредитом жодного разу не звертався до банку за роз'ясненням умов договору, або виключення деяких з кредитного договору, не долучає жодних доказів щодо звернення до банку з таким питанням, не звертався до суду за захистом свого порушеного права, а звернувся лише тоді, коли банк подав до суду позовну заяву про стягнення заборгованості .

Встановлено , що рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси від 04.07.2014 року з ОСОБА_6 стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 14.12.2007р. в розмірі 30272грн. 43коп., а також судові витрати. Дане судове рішення набрало законної сили відповідно до ухвали апеляційного суду Черкаської області від 10.09.2014р. та було предметом перевірки судом касаційної інстанції, про що свідчить ухвала Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.12.2014 р. про відхилення касаційної скарги з залишенням в силі судових рішень (ар. спр.40-50).

Наведене свідчить про те, що судовими інстанціями перевірялись доводи ОСОБА_6, який приймав участь у судових засіданнях, щодо неукладеності чи недійсності кредитного договору від 14.12.2007 року та не знайшли свого підтвердження.

Аналізуючи обставини справи, судова колегія вважає за можливе погодитися з доводами відповідача, що укладений між сторонами кредитний договір є договором приєднання.

Відповідно до ч. 1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

В даному випадку умови кредитного договору розробляються Банком, і позичальник не впливає на зміст договору. Тобто до його укладення та підписання сторонами умови кредитування доводяться до позивача і він приймає рішення щодо їх прийняття або не прийняття.

Згідно ч. 1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За положеннями останньої - 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності ; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Матеріалами справи не встановлено наявність обставин, на які посилається позивач як на підстави недійсності правочину - укладеного між ним і банком кредитного договору від 14.12.2007 року та не встановлено обставин , які є підставами недійсності договору за законом.

Аналізуючи матеріали справи в цілому , судова колегія вважає, що слід погодитися з висновками суду про те, що позивач ОСОБА_6 не довів суду обставини щодо вчинення відносно нього будь-яких протиправних дій з боку співробітників ПАТ КБ «Приватбанк» чи наявності обмежень, або перешкод в отриманні інформації, документів, розрахунків боргу тощо. Як і не надано підтверджуючих даних про те, що його було введено в оману при укладенні кредитного договору від 14.12.07 року чи примушено до отримання кредитних коштів за несправедливими чи невигідними для нього умовами.

Судом встановлено , що з часу укладення договору і до 08.12.2010 року він сплачував кошти на погашення кредитної заборгованості.

Не знайшли підтвердження посилання позивача на порушення відповідачем вимог, перелічених в статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», які є умовами для визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача ( включення у договори із споживачем умов, які є несправедливими; коли умови договору містять істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, тощо).

До того ж, як обґрунтовано вказав суд, відповідно до правових позицій Верховного Суду України (справа №6-11173св10) застосування положень ЗУ «Про захист прав споживачів» до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання такого договору положення цього Закону не можуть застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування.

Таким чином, необґрунтовані доводи позивача щодо необхідності розгляду правомірності його позовних вимог за нормами Закону України «Про захист прав споживачів». Оцінюючи всі матеріали справи у сукупності, судова колегія вважає, що суд в повному обсязі з'ясував обставини справи у відповідності з заявленими позовними вимогами і прийшов до обґрунтованих висновків про те, що позовні вимоги ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, кредитний договір від 14.12.2007 року укладено з реального волевиявлення обох сторін, які визначили необхідні (істотні) умови договору та будь-яких умов, які б суперечили чинному законодавству, договір не містить, в зв'язку з чим відмовив в задоволенні позовних вимог.

Рішення суду відповідає матеріалам справи, вимогам закону, і підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги - не вбачається.

Доводи останньої не є суттєвими, та висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317, 218 ЦПК України, судова палата, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 листопада 2015 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :