Провадження № 2/641/2323/2016 Справа № 641/6287/16-ц

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2016 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Ященко С.О.,

при секретарі судового засідання Ємельяненко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова цивільну справу

за позовом Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради

до ОСОБА_1 , ОСОБА_2

про відібрання дітей від батьків без позбавлення батьківських прав

за участю Харківської місцевої прокуратури № 5,

ВСТАНОВИВ:
Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якій просить відібрати малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувають на обліку Служби у справах дітей Комінтернівського району як діти, які опинилися в складних життєвих обставинах. Мати дітей, ОСОБА_1 не виконує своїх батьківських обов`язків, неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. Батько дітей, ОСОБА_2 з родиною не проживає, є мобілізованим та перебуває у військовій частині, з дітьми не спілкується, матеріально не допомагає, долею дітей не цікавиться. Зі школи, в якій навчаються малолітні, неодноразово до Служби у справах дітей надходити звернення про те, що діти не відвідують навчання у школі. Так, у школі у молодшої дитини ОСОБА_5 було виявлено педикульоз, однак довідки про проходження нею лікування надано не було. Старша дитина, ОСОБА_6 схильний до бродяжництва. Діти приходять до школи у брудному, неохайному вигляді. Станом на 23.05.2016 року діти до школи не з`явились, за ІІ півріччя 2015-2016 навчального року не атестовані. Родина мешкає в трикімнатній ізольованій квартирі. Санітарний стан квартири незадовільний, квартира потребує косметичного ремонту, ремонту меблів та прибирання сміття.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 позовні вимоги підтримала, просить позовні вимоги задовольнити.

Подавши відповідну заяву, у справу вступила Харківська місцева прокуратура № 5.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні проти позову заперечує, просить в задоволенні позову відмовити та повернути їй на виховання малолітніх дітей. Зазначає, що має трьох дітей, з дітьми проживає в окремій квартирі АДРЕСА_1 , на цей час у квартирі зроблено косметичний ремонт, для дітей обладнано ліжка, стіл для навчання. Погоджується, що деякий час неналежно доглядала за ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , оскільки постійно працювала, щоб забезпечити їм умови проживання. Крім того, її старший син ОСОБА_9 мав проблеми з законом, свою увагу вона зосередила на ньому, у той час ОСОБА_8 та ОСОБА_5 жили з бабусею. Батько дітей ОСОБА_2 з родиною тривалий час не проживає, ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. На цей час вона усвідомила, що неправильно ставилась до своїх менших дітей, не займалась їх належним вихованням.

ОСОБА_2 у судовому засіданні 14.09.2016 року повідомив, що служить у збройних Силах України та перебуває у зоні проведення АТО, тому не має змоги займатись вихованням своїх дітей. Матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 25.12.2002 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Фрунзенського районного управління юстиції в м. Харкові, батьками малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 21.05.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Фрунзенського районного управління юстиції в м. Харкові, батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Малолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_10 зареєстровані та проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Батько дітей ОСОБА_2 з родиною не проживає, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Малолітні ОСОБА_6 , ОСОБА_10 перебувають на обліку Служби у справах дітей Комінтернівського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради з 25.11.2015 р. на підставі інформації ХЗОШ № 32, в якій на той час навчалися діти, про те що діти не відвідують школу з 01.09.2015 р.
Родина перебувала під соціальним супроводом центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Комінтернівського району, згідно інформації якого ОСОБА_1 не виконує своїх батьківських обов`язків та умов договору соціального супроводу, двері не відчиняє, на телефонні дзвінки мати не відповідає, до центру не приходить. У зв`язку з невиконанням договору соціального супроводу сім`ю було знято з соціального супроводу.
Відповідача ОСОБА_1 у 2016 р. неодноразово притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП за неналежне виконання батьківських обов`язків.
Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 06.07.2016 року № 439 відібрано малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від матері ОСОБА_1 . Тимчасово влаштовано дітей до спеціалізованого закладу для дітей.

Відповідно до акту прийому дітей до Харківського ОЦСПРД "Гармонія" з 31.08.2016 року діти знаходяться у спеціалізованому закладі.

Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України Про охорону дитинства, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Відповідно до ст. 11 Закону України Про охорону дитинства сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.

Згідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані: приймати участь у вихованні дитини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно зі ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Згідно до п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Відповідно роз`яснень, що містяться у ч. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного суду від 30.03.2007 № 3 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти.

У відповідності до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна особа зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітніх дітей ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , підтвердженням чого, на його думку, є неналежне виховання дітей матір`ю, що привело до педагогічної занедбаності дітей, неодноразове притягнення матері до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, не проживання разом із сім`єю батька дітей, незадовільний санітарний стан квартири, в якій проживають малолітні діти.

Відповідно до преамбули Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Статті 9, 18 вказаної Конвенції також визначають, що держави - учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ.

За ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом. Також держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном.

У відповідності до ст. 14 Закону України "Про охорону дитинства" діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.
При цьому згідно до ч. 3 ст. 12 вказаного Закону України держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.

Втручання держави у сімейне життя відповідачів захищається гарантіями ст. 8 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", яка передбачає, що органи державної влади, у тому числі суд, не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У статтях 32, 51 Конституції України також передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

У п.п. 48, 49 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Савіни проти України» (заява № 39948/06) від 18 грудня 2008 року, яка стосується аналогічних обставин справи, зазначено, що визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві", Суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 (також справи "Кутцнер проти Німеччини" (Kutzner v. Germany), N 46544/99 п. 65, ЄСПЛ 2002-I, та "Зоммерфельд проти Німеччини" (Sommerfeld v. Germany), [GC], N 31871/96, п. 66, ЄСПЛ 2003-VIII).

Хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (справа "Ньяоре проти Франції" (Gnahore v. France), N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX).

Зокрема, якщо, як у цьому випадку, йдеться про неможливість батьків забезпечити належні умови проживання та виховання дітей, суду необхідно встановити можливість виправити ситуацію найменш радикальними засобами втручання, тобто пропорційними тій небезпеці дітям, яка реально існує в сім`ї відповідачів.

У відповідності до характеристики вихованця обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Гармонія» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за час перебування у закладі з 02.03.2016 року по 17.10.2016 року ОСОБА_8 проявив себе дисциплінованим, відповідальним, надійним хлопцем, свої обіцянки виконує. За результатами психологічного діагностування розвиток інтелекту нище середнього, пізнавальні психічні процеси потребують розвитку. ОСОБА_8 педагогічно занедбана дитина, він не вміє читати, рахувати, йому дуже важко вчитися. Діагностується збудлива акцентуація характеру, яка характеризується агресивністю, прискіпливістю до інших, мстивістю, злопам`ятністю, жорстокістю, не бажанням вчитися. Спостерігаються періоди злобно- тоскного настрою з пошуком об`єкту, на якого можна зірвати злість. Він практично не переносить непідкорення собі і бурхливо повстає проти обмежень своїх інтересів. До матері ОСОБА_8 виявляє позитивні почуття і хоче жити з нею, з батьком пов`язані погані спогади.
Згідно характеристики вихованки обласного центру соціально - психологічної реабілітації дітей «Гармонія» ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за час перебування у закладі з 31.08.2016 року по 17.10.2016 року ОСОБА_5 проявила себе з непоганої сторони, вона ввічлива, дисциплінована, добра, товариська, комунікабельна дівчина, екстраверт. За результатами психологічної діагностики рівень інтелектуального розвитку знаходиться на середньому рівні. Дівчина дуже неуважна, логічне мислення не розвинене, вона педагогічно занедбана дитина, погано читає, плутає іноді букви, погано пише, рахує. їй дуже важко вчитися. Діагностується гіпертимна акцентуація, яка характеризується легковажністю, майже завжди підвищеним настроєм, енергійністю, оптимізмом, ініціативністю, балакучістю, дівчина не здатна довго зосереджуватись на будь-якій справі, розпочате не доводить до кінця, має готовність до ризику, схильність до аморальних вчинків, нерозбірлива в виборі друзів. Головна потреба - тенденція до лідерства, організаторській діяльності. Слабке місце - не переносить одноманітних умов, монотонної праці, яка потребує кропіткої роботи, різкого обмеження в спілкуванні, пригнічує самотність. До матері ОСОБА_5 виявляє позитивні почуття і хоче жити разом з нею, до батька - негативні, розповідає про те, що він бив дітей, лихословив.
У відповідності до акту обстеження умов проживання у квартирі АДРЕСА_1 , складеного 25.10.2016 року, умови проживання задовільні, в кімнатах прибрано, поклеєно шпалери. Для виховання, розвитку та проживання дітей створено такі умови: у дітей окремі кімнати, облаштовані місця для навчання та відпочинку.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що емоційний зв`язок дітей з матір`ю не втрачений, мати і діти люблять один одного і бажають мешкати разом, відомості про те, що мати не в змозі забезпечити дітям необхідний рівень побутового існування та піклування, що проживання з матір`ю наражає дітей на постійну небезпеку матеріали справи не містять.

Мати ОСОБА_1 також демонструє бажання і можливість виправити на краще ситуацію з належним утриманням та вихованням дітей, цікавиться станом здоров`я дітей, надала згоду на проведення операції малолітньому ОСОБА_8 , цікавиться життям дітей у Центрі "Гармонія", а тому заслуговує на можливість змінити свою поведінку, ставлення до утримання своїх малолітніх дітей.

Відносно батька малолітніх дітей, то, як вбачається з матеріалів справи, згідно довідок ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 з 07.04.2014 року по теперішній час приймає участь в антитерористичній операції на сході України, що спростовує доводи позивача про свідоме ухилення батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.

З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про відібрання малолітніх ОСОБА_11 та ОСОБА_4 від батька та матері.

Враховуючи викладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

При цьому, суд вважає за необхідне попередити батьків малолітніх дітей ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про можливість відібрання у них дітей та позбавлення батьківських прав відносно дітей в разі незміни ними у подальшому свого пасивного ставлення до їх виховання.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 217, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:
В задоволенні позову Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С. О. Ященко