н/п 2/490/2273/2016
27 липня 2016 року м.Миколаїв Центральний районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Мамаєвої О.В., при секретарі Баришніковій І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Центрального районного суду м.Миколаєва позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-
23 травня 2016 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з вказаним позовом та просила суд визнати відповідача такою, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: м. Миколаїв, пр.Леніна 141-а. кв.37.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що він є власником квартири № 37, що розташована за адресою: м.Миколаїв, пр.Леніна 141-а, разом із ним у спірній квартирі зареєстрована відповідач. Також позивач зазначив, що відповідач тривалий час за місцем реєстрації не з'являється, жодної участі в утриманні квартири не приймає, та їх реєстрація порушує інтереси позивача як власника, а за такого просив позов задовольнити.
В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник позивача надала суду заяву, відповідно до якої просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день слухання справи повідомлялися належним чином за місцем реєстрації, про причини неявки суд не сповістили.
Справа розглядалася судом у порядку заочного провадження з дотриманням вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне:
Спірна квартира № 37, яка розташована за адресою м. Миколаїв, пр.Леніна 141-а належить ОСОБА_1 на підставі договру купівлі - продажу № 4-58 від 08.05.2000 року, зареєстрованого Універсальною товарною біржею "Рико-Альянс" /а.с.8/.
Укладений 08.05.2000 року договір купівлі - продажу № 4-58, визнаний дійсним рішенням Централього районного суду м.Миколаєва від 02.11.2011 року /а.с.11/.
Відповідно до акту про непроживання відповідач не проживає в спірній квартирі з 2002 року. /а.с.13/.
В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на ст.ст.71, 72 Житлового кодексу України, ст.319 ЦК України.
Згідно свідоцтва про одруження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб 19 липня 2000 року /а.с.6/, 18.02.2014 року вказаний шлюб сторонами було розірвано /а.с.7/.
Судом встановлено, що відповідач є колишньою дружиною позивача, тобто є членом сім'ї власника житла, та відповідно до норм цивільного законодавства, має право користування спірним житлом - сервітут, припинення цього права має відбуватись відповідно до вимог статтей 405, 406 ЦК України.
Норми ст.ст.71,72 ЖК України, які регулють відносини між наймачами житлових приміщень та членами їх сім'ї, не можуть застосовуватись до відносин, що виникли між позивачем та відповідачем.
Згідно ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач без поважних причин не проживає в спірному домоволодінні понад один рік.
Виходячи з вказаних обставин та зазначених правових норм суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.405, ч.2 ст.406 ЦК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням: квартирою № 37 по пр. Леніна 141-а, в м.Миколаєві.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішення. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя О. В. Мамаєва