У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Кадєтової О.В., Карпенко С.О.,

Мостової Г.І., НаумчукаМ.І.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Фастівської міської ради Київської області, фізичної особи-підприємця ОСОБА_7, третя особа - Державна реєстраційна служба Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області, про визнання незаконним та скасування рішення органу суб'єкта владних повноважень, визнання договору купівлі-продажу недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 20 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулись до суду з указаним позовом. Зазначали, що 26 березня 2009 року Фастівська міська рада Київської області прийняла рішення «Про програму приватизації об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Фастів Київської області на 2009 рік», яким затверджено програму та способи приватизації об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Фастів на 2009 рік. У додатку до цього рішення зазначений об'єкт приватизації - вбудоване нежиле приміщення, площею 16,4 кв. м, що розташоване у будинку № АДРЕСА_1, право власності на яке було оформлене рішенням виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області від 28 квітня 2009 року, та визначено спосіб його приватизації - викуп. 2 липня 2009 року між Фастівською міською радою Київської області та ОСОБА_7 був укладений договір купівлі-продажу, за умовами якого у власність останньої було передано спірне нежиле приміщення. Посилаючись на те, що рішення Фастівської міської ради Київської області і її виконавчого комітету про оформлення права власності на зазначене нежиле приміщення є незаконними та порушують їх права, оскільки, на їх думку, нежиле приміщення розташоване на місці наскрізного проходу всупереч вимогам закону та будівельним нормам, просили задовольнити позов.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 20 серпня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просять рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що спірне нежиле приміщення не є приміщенням загального користування всіх співвласників будинку, відповідач набула право власності на нього на законних підставах.

Проте повністю погодитись із такими висновками судів не можна.

Судами встановлено, що позивачі є співвласниками квартир у багатоквартирному житловому будинку № АДРЕСА_1.

26 березня 2009 року Фастівська міська рада Київської області прийняла рішення № 22-L-V «Про програму приватизації об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Фастів Київської області на 2009 рік», згідно якого, зокрема, вбудоване нежиле приміщення площею 16,4 кв. м, що розташоване у будинку № АДРЕСА_1, підлягало приватизації шляхом його викупу.

28 квітня 2009 року виконавчий комітет Фастівської міської ради Київської області прийняв рішення № 119/1 «Про оформлення права власності на вбудовані та підвальні нежилі приміщення територіальної громади», на підставі якого видано свідоцтво про право власності на спірне нежиле приміщення територіальній громаді м. Фастова Київської області в особі Фастівської міської ради Київської області.

2 липня 2009 року між останньою та ОСОБА_7 був укладений договір купівлі-продажу спірного нежилого приміщення, за умовами якого Фастівська міська рада Київської області передала його у власність ОСОБА_7

За змістом ст. ст. 215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Згідно ст. 1 цього Закону приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Вирішуючи спір, суди не з'ясували, чи було на час здачі будинку в експлуатацію вбудоване нежиле приміщення відокремленим нежилим приміщенням, чи в місці, де воно знаходиться, був наскрізний прохід.

Висновок суду першої інстанції про те, що після здачі будинку в експлуатацію спірне нежиле приміщення площею 16,4 кв. м рахується як вбудоване нежиле приміщення, що підтверджується технічною документацією, ґрунтується на припущеннях, що не відповідає положенням ч. 4 ст. 60 ЦПК України.

У матеріалах справи відсутні технічна документація на будинок № АДРЕСА_1 на час прийняття будинку в експлуатацію, відомості, які б свідчили про її дослідження судом, хоча представником ОСОБА_7 було заявлено клопотання про її витребування (а. с. 74).

Зазначивши про те, що у технічній документації, оформленій станом на 1994 рік, нежиле вбудоване приміщення використовувалось як перукарня і рахувалось власністю територіальної громади, суд першої інстанції не врахував, що право власності на останню було оформлене в квітні 2009 року, а в червні цього ж року видане відповідне свідоцтво (а. с. 14, 16).

Згідно відповіді на запит голови будинкового комітету (а. с. 22) будинок збудовано з наскрізним проходом, такий відображений і на поверховому плані (а. с. 23).

Однак цим доказам в ухваленому рішенні суд ніякої оцінки не дав.

На підтвердження зробленого судом першої інстанції висновку апеляційний суд послався на долучену до справи технічну документацію, яка знаходиться на а. с. 87-89.

Однак ця документація виготовлена станом на лютий 2009 року (а. с. 87).

Наведені порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому судові рішення не можна визнати законними та обґрунтованими, в зв'язку з чим вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

У випадку встановлення судами при новому розгляді, що на місці спірного нежилого приміщення на час здачі будинку в експлуатацію був наскрізний прохід, судам необхідно з'ясувати коли і ким було проведено його переобладнання у відокремлене нежиле приміщення, чи було дотримано порядок такого переобладнання, а, відповідно, законність його віднесення до комунальної власності.

Предметом розгляду була також вимога про визнання незаконним і скасування рішення виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області від 28 квітня 2009 року № 119/1 «Про оформлення права власності на вбудовані та підвальні нежитлові приміщення територіальної громади».

Чи є останній юридичною особою судом не з'ясовано, а відтак не перевірено, чи є Фастівська міська рада Київської області, ОСОБА_7 належними відповідачами в цій частині позову.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 20 серпня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.О. Кузнєцов
Судді:О.В. Кадєтова С.О. Карпенко Г.І. Мостова М.І. Наумчук