Провадження № 2/235/30/16
Справа № 235/6461/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2016 року Красно армійський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючої - судді Величко О.В.,

при секретарі Задерей А.В.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника відповідача

Десятого воєнізованого гірничорятувального загону ОСОБА_2

За участю представника третьої особи

Красноармійське Об»єднання Управління

Пенсійного Фонду України в Донецькій області ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Красно армійську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 В»ячеслава Віталійовича до Десятого воєнізованого гірничорятувального загону, третя особа: Красноармійське Об»єднання Управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області про стягнення матеріальної і моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Десятого воєнізованого гірничорятувального загону, третя особа: Красноармійське Об»єднання Управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області про стягнення матеріальної і моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що він працював в Десятому воєнізованому гірничорятувальному загоні в період з 10.11.2004 року по 26.05.2015 року. На момент працевлаштування до відповідача на роботу мав 3 групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва на виробництві з 25.06.1998 року, а з 04.12.2008 року встановлено 3 група інвалідності безстроково. Відділом кадрів відповідача 23.12.2014 року подані документи до УПФУ в м. Красноармійську для переходу з пенсії по інвалідності на пенсію за віком згідно ст.. 14 Закону України « Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 року № 1788-Х11 та Прикінцевих положень Закону № 1058-1У. У зв»язку з тим, що відповідач своєчасно не повідомив його письмово не пізніше місяця про виникнення права на пенсію за віком та невірно визначив дату виникнення права переведення з одного виду пенсії на інший, просить стягнути з відповідача, на свою користь матеріальний збиток у зв»язку з несвоєчасним поданням документів для переведення на пенсію за віком за період з 16.06.2014 року по 22.12.2014 року у розмірі 25739,98 грн., суму індексації втраченого грошового доходу в розмірі 3304,33 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн та судові витрати в розмірі 487,20 грн.

В подальшому позивач уточнив свої позовні вимоги, а саме просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у зв»язку з несвоєчасним поданням документів для переведення на пенсію за віком за період з 16.06.2014 року по 22.12.2014 року у розмірі 25739,98 грн., суму індексації втраченого грошового доходу в розмірі 5656,68 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн та судові витрати в розмірі 487,20 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що дійсно працівниками відділу кадрів їх підприємства своєчасно не було подано документів до УПФУ та не повідомлено позивача про виникнення права переведення з одного виду пенсії на інший. Проте, в задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 25739,98 грн., індексації втраченого заробітку в сумі 5656,68 грн., моральної шкоди в розмірі 5000 грн. просила відмовити.

Представник третьої особи Красноармійське Об»єднання Управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області в судовому засіданні пояснив, що заяву про призначення пенсії позивач подав 23.12.2014 року, обов»язок відповідача з передання документів для призначення працівнику пенсії виникає виключно після подання працівником письмової заяви про призначення пенсії, а своєчасне повідомлення про виникнення права на пенсію покладається на підприємство. Просив вирішити спір на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач знаходився у трудових відносинах з відповідачем по справі з 10.11.2004 року по 26.05.2015 року, де працював в якості юрисконсульта 2 категорії ( а. с. 13-14).

На момент працевлаштування до відповідача на роботу позивач мав 3 групу інвалідності, а з 04.12.2008 року МСЕК встановлено 3 група інвалідності безстроково. Позивач перебуває на обліку в Управлінні на отримує пенсію по інвалідності з 25.06.1998 року у розмірі 76,48 грн. Розпорядженням від 01.12.2013 року було зроблено перерахунок і розмір пенсії склав 949 грн. ( а. с. 15,16, 106).

23.12.2014 року позивач звернувся до УПФУ у м. Красноармійську та Красноармійському районі із заявою про переведення на пенсію за віком ( підземні роботи) згідно ст. 14 Закону України « Про пенсійне забезпечення» та Прикінцевих положень Закону України « Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» ( а. с. 62, 109) та на підставі розпорядження від 30.12.2014 року його було переведено на пенсію за віком і було нараховано пенсію в розмірі 5094 грн., що складає 80% від середнього заробітку.( а. с. 110).

Статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, працівники яких категорій мають право на призначення пенсій за віком на пільгових умовах. Це особи, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1, та особи, зайняті повний робочий день на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, а також особи, зайняті повний робочий день на певних роботах.

У відповідності до ст.. 14 Закону України « Про пенсійне забезпечення» працівники безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) пр. видобутку шахт і рудників та в металургії за списком робіт і професій, затверджуваним КМУ, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах : робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

Згідно листа Пенсійного Фонду позивачу було роз»яснено про наявність у нього відповідного страхового стажу для призначення пенсії, зокрема зазначено, що його страховий стаж склав 31 рік 03 місяці 27 днів, в тому числі на підземних роботах « Шахтарі» - 25 років 06 місяців 07 днів. Пенсію обчислено із заробітної плати за період роботи з 01.09.1993 року по 31.08.1998 року та за весь період роботи з 01.07.2000 року по 31.11. 2014 року ( а. с. 21).

Отже право переведення на пенсію за віком на пільгових умовах( підземні роботи) виникло у позивача 16.06.2014 року замість 23.12.2014 року, різниця від фактичного переведення склала 6 місяців 7 днів.

Відповідно до ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»передбачено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

У разі, якщо до заяви про призначення, відновлення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за пенсією вважається день приймання заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо документи, які необхідно подати додатково, протягом трьох місяців не подані, пенсія призначається, відновлюється за наявними документами. У подальшому при надходженні додаткових документів пенсія перераховується зі строків, передбачених пунктом четвертим статті 45 Закону.

До заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, відділ персоніфікованого обліку органу, що призначає пенсію (далі - відділ персоніфікованого обліку), додає довідку із бази даних системи персоніфікованого обліку за формою згідно з додатком 2, а у разі необхідності за формою згідно з додатком 3.

У п.п.2, 4, 5, 7 Постанови Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» йдеться про те, що заява про призначення пенсії працюючим громадянам і членам їх сімей (у зв'язку з втратою годувальника) та про відстрочку часу її призначення відповідно до Закону подається працівником (членом його сім'ї у зв'язку з втратою годувальника) до управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах (далі - орган, що призначає пенсію) через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі - посадова особа). За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації).

Відповідно до п. 3.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення ( перерахунку) пенсій відповідно до Закону України « Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» , затвердженого постановою правління пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 посадова особа підприємства, установи, організації зобовязана не пізніше місяця до дня досягнення працівником пенсійного віку письмово повідомити його про виникнення права на пенсію за віком, у тому числі на пільгових умовах.

Відповідно до положень ч.2 ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено.

Положенням ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями, бездіяльністю особистим майновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як встановлено в судовому засіданні у встановлений законом строк, тобто за місяць до досягнення позивачем пенсійного віку, останній не повідомлявся відділом кадрів про виникнення у нього права на пенсію за віком на пільгових умовах. Ці обставини не заперечувала і представник відповідача в судовому засіданні, посилаючись на те, що сам позивач до них не звертався.

Проте,обов»язок щодо своєчасного повідомлення працівника про виникнення у нього права на пенсію, у тому числі на пільгових умовах, покладається саме на підприємство.

Отже, факт порушення відповідачем права позивача щодо своєчасного отримання пенсії за віком на пільгових умовах мав місце.

Оскільки позивач із вини підприємства не отримував пенсію протягом 6 місяців та 7 днів, а тому наявні підстави для стягнення шкоди за вказаний період часу відповідно до вимог ч.2 ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Враховуючи розмір заробітної плати позивача станом на 16.06.2014 року та стаж його роботи, розмір призначеної йому пенсії на цю дату становив би 5141,54 гривень щомісячно, що підтверджується розрахунком та довідками УПФУ.( а. с. 97).

Оскільки в судовому засіданні не доведено відповідачем, що шкода у вигляді недоотриманого розміру пенсії виникла не з вини останнього, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди.

Таким чином, загальний розмір пенсії за період з 16.06.2014 року по 22.12.2014 року повинен був становити 32049,63 грн. (6 місяців х 5141,54 грн. = 30849,24 грн. + 1200,39 грн.

В судовому засіданні в процесі відновлення з»ясування обставин по справі з питання визначення розміру пенсії по інвалідності встановлено розмір пенсії по інвалідності, яку отримував позивач в розмірі 949 грн.( а. с. 106).

Отже, розмір недоотриманої пенсії за вищезазначений період становить 26133,49 грн. ( 4192,54 х 6 + 978,25 грн.( 4192,54: 30 х7=978,25) .

Не виходячи за межі позовних вимог, суд на підставі ст. 11 ЦПК України, вважає за необхідним стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 25739,98 грн.

Відповідно до Постанови КМУ № 1078 від 17.07.2003 року « Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне грошове утримання ( з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україно та інших доплат, установлених законодавством), крім тих, які зазначені у пункту 3 Порядку.

Відповідно до п. 6 Порядку індексація пенсії, страхових виплат, що здійснюється відповідно до законодавства про загальнообов»язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного, фондів загальнообов»язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету.

Відповідно до п. 9 Порядку працюючим пенсіонерам в першу чергу індексується сума оплати праці. Індексація пенсії проводиться після індексації суми оплати праці на підставі виданої підприємством, установою, організацією, де працює пенсіонер, довідки, в якій зазначається розмір його оплати праці, проіндексована її сума і сума індексації.

У всіх випадках загальний дохід працюючого пенсіонера, який підлягає індексації, не повинен перевищувати прожитковий мінімум, встановлений для працездатної особи.

Підприємства, установи та організації зобов»язані у двотижневий строк після проведення індексації оплати праці подати органам, які призначають пенсію, інформацію про розмір оплати праці працюючого пенсіонера, проіндексовану її суму та суму індексації. На підставі поданої інформації органи, які призначають і виплачують пенсію, державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, здійснюють перерахунок сум індексації пенсії.

Отже, якщо заробітну плату за місцем роботи не індексують, то немає підстав для індексації пенсії. Якщо заробітна плата за місцем роботи перевищує прожитковий мінімум, відсутня частина пенсії, що підлягала б індексації.

Оскільки, позивач з 16.06. 2014 року по 22.12.2014 року мав статус працюючого пенсіонера, враховуючи , що ним не надано доказів стосовно проведення індексації його заробітної плати, розміру його заробітної плати, позовні вимоги в частині стягнення індексації пенсії з відповідача задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК Укаїни, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У трудовому законодавстві право працівника на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням його трудових прав, визначено в статті 237-1 Кодексу, відповідно до якої відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

На відміну від цивільного законодавства, трудове законодавство детально не визначає способів захисту трудових прав. Пред»явленню працівниками позовів про стягнення моральної шкоди з підприємства за несвоєчасність повідомлення його як працюючого пенсіонера права на пенсію , в даному випадку не суперечить вимогам ст. 1167 ЦК України та ст. 237-1 КЗпП України, якщо при цьому буде встановлена вина підприємства.

В судовому засіданні позивач уточнив правову підставу виникнення у нього права на моральну шкоду у зв»язку порушення підприємством його права як працюючого пенсіонера на своєчасне одержання пенсійних виплат. Тобто, порушення його права, в даному випадку, випливає із трудових правовідносин.

Враховуючи той факт, що в порушення вищезазначених норм пенсійного законодавства, підприємство своєчасно не повідомило позивача про його право на перехід на інший вид пенсії,що в свою чергу привело до несвоєчасного оформлення пенсії, суд вважає, що позивачеві спричинена моральна шкода, оскільки порушення його прав, які випливають з трудових, на протязі декількох місяців, стосовно недоотримання належних йому сум пенсійних виплат , стало причиною його душевних страждань.

Враховуючи вищезазначені норми права, виходячи з принципів розумності та справедливості суд вважає за необхідним стягнути моральну шкоду з відповідача на користь позивача в сумі 1000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22,1166.1167 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України, ст.ст.керуючись ст. ст. 6,10,11, 84,88, 213,214,215,216,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 В»ячеслава Віталійовича до Десятого воєнізованого гірничорятувального загону, третя особа: Красноармійське Об»єднання Управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області про стягнення матеріальної і моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Десятого воєнізованого гірничорятувального загону на користь ОСОБА_1 В»ячеслава Віталійовича матеріальну шкоду у розмірі 25739,98 грн., моральну шкоду в розмірі 1000 грн., судові витрати в розмірі 487,20 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: