Cправа № 127/767/16-ц
Провадження № 2/127/1636/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 березня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді: Гриневича В.С.,

при секретарі: Малику О.В.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

відповідача: ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_3

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу №127/767/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення частки співвласника у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, визначення частки співвласника у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку та її поділ.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 15 вересня 2009 року помер батько позивача - ОСОБА_5. Після його смерті залишилася спадщина - 12/25 частини будинковолодіння по вул. Ушакова, 43 в м. Вінниці. Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 являються співвласниками вказаного будинковолодіння, яким належить по 13/50 частки. Але, крім того, на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5, разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, належить земельна ділянка площею 0,0691 га, кадастровий номер якої 051000000:03:049:0051, що розташована по вул. Ушакова, 43 в м. Вінниці, яка була надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується державними актами, виданими 29.11.2005 р. на імя батька позивача ОСОБА_5 та імя відповідачів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Позивач, як спадкоємиця першої черги за законом, після смерті ОСОБА_5 звернулася до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначену земельну ділянку після померлого батька, однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №1728/02-31 від 13.11.2015р. Причиною відмови нотаріуса у видачі свідоцтва є те , що не визначена частка кожного власника у спільній сумісній власності на земельну ділянку, оскільки земельна ділянка була передана батькові позивача ОСОБА_5 у спільну сумісну власність разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 і нотаріус не може визначити склад спадкового майна та належність цього майна спадкодавцеві, а саме на яку частку земельної ділянки необхідно видавати свідоцтво про право на спадщину після померлого ОСОБА_5

За таких обставин, позивач звернулася до суду та просила визнати:

- за нею - ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на 1/3 частку земельної ділянки, що розташована за адресою: вул. Ушакова, 43 в м. Вінниці та розділити її відповідно до варіантів, що будуть визначені судовою земельно -технічною експертизою;

- визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину земельної ділянки, що розташована за адресою: вул. Ушакова, 43 в м. Вінниці;

- визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/3 частину земельної ділянки, що розташована за адресою: вул. Ушакова, 43 в м. Вінниці.

Разом з тим, 03 березня 2016 року, позивач змінила позовні вимоги, подавши до суду оновлену позовну заяву, в якій просила визначити, що:

- частка ОСОБА_5, померлого 15.09.2009 року, в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0691 га, кадастровий №:03:049:0051, що розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Ушакова, 43, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд становила 1/3 частки;

- частка ОСОБА_3, в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0691 га, кадастровий №:03:049:0051, що розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Ушакова, 43, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд становить 1/3 частки;

- частка ОСОБА_4, в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0691 га, кадастровий №:03:049:0051, що розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Ушакова, 43, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд становить 1/3 частки.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали повністю та просили суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3, яка також являється представником відповідача ОСОБА_4, в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала щодо їх задоволення.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали цивільної справи та спадкової справи № 69/2010, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15 вересня 2009 року помер ОСОБА_5, про що було зроблено відповідний актовий запис за № 2416 та підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-АМ №151040, яке видане 15 вересня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області.(а.с. 45)

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою померлого спадкодавця - ОСОБА_5, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-АМ №410379 від 02.08.1974 року.(а.с. 47)

Таким чином, позивач є спадкоємцем першої черги за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України, після смерті ОСОБА_5, який помер 15 вересня 2009 року.

Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 43, що знаходяться по вулиці Ушакова в місті Вінниці, співвласниками вказаного будинковолодіння являються: ОСОБА_5, якому належить 12/25 часток будинковолодіння, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яким належать по 13/50 часток будинковолодіння.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину, подавши до Другої вінницької державної нотаріальної контори,у передбачений законодавством строк для прийняття спадщини, відповідну заяву про прийняття спадщини від 04.03.2010 року та отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори за реєстровим № 2-2313, на 12/25 часток домоволодіння з двох житлових будинків з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами номер 43, що знаходяться по вулиці Ушакова в місті Вінниці.

Разом з тим, ОСОБА_1 у заяві про прийняття спадщини від 04.03.2010 року зазначила, що крім неї є ще інші спадкоємці, а саме дружина померлого ОСОБА_6

Однак, 04.03.2010 року, ОСОБА_6 звернулася із заявою до Другої вінницької державної нотаріальної контори, в якій зазначила, що відмовляється від спадщини, яка залишилася після смерті її чоловіка - ОСОБА_5

Таким чином, ОСОБА_1 являється єдиним спадкоємцем за законом померлого ОСОБА_5

Разом з тим, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 923446 від 29.11.2005 року, виданого на підставі рішення Вінницької міської ради від 03.06.2005 року № 1244, земельна ділянка площею 0,0691 га, яка розташована по вулиці Ушакова, 43, в місті Вінниці, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, належить на праві спільної сумісної власності померлому 15.09.2009р. ОСОБА_5 та відповідачам - ОСОБА_4 і ОСОБА_3

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Проте, 13.11.2015 року, державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_7 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої, у зв'язку із відсутністю визначення частки померлого у спільному майні, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0,0691 га, кадастровий номер :03:049:0051, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться у місті Вінниці, по вулиці Ушакова, 43, після смерті ОСОБА_5, померлого 15.09.2009 року.(а.с.4)

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Оскільки нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Разом з тим, ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України, передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно ч. 1 ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 89 ЗК України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Враховуючи відмову нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, ОСОБА_1, як спадкоємець одного із співвласників земельної ділянки, правомірно звернулась з позовом до суду про визначення розміру часток співвласників на земельну ділянку, площею 0,0691 га, кадастровий номер :03:049:0051, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться у місті Вінниці, по вулиці Ушакова, 43, яка належить на праві спільної сумісної власності відповідачам - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та ОСОБА_5, померлому 15.09.2009 року.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

В судовому засіданні сторони не заперечували, що частки померлого ОСОБА_5 та відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на зазначену вище земельну ділянку є рівними та становлять по 1/3 частки.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 2 статті 16 ЦК України передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, а також визнання відповідачами позову, суд дійшов висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визначення, що частки ОСОБА_5, померлого 15.09.2009 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0691 га, кадастровий №:03:049:0051, що розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Ушакова, 43, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд є рівними та становлять по 1/3 частки, а отже позов підлягає задоволенню.

Враховуючи характер спірних правовідносин, судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 15, 16, ч. 1 - ч. 2 ст. 355, ст. 357, ч. 1 ст. 368, ч. 1 - ч. 3 ст. 372, ст.ст. 1225, 1226 ЦК України, ч. 1 ст. 86, ч. 4 - ч. 5 ст. 89, ч. 1 та ч. 4 ст. 120, ч. 1 ст. 131 ЗК України, Законом України «Про нотаріат», ч. 1 ст. 3, ст.ст. 10, 11, 58-60, ст. 88, ст.ст. 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_5, померлого 15.09.2009 року, в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0691 га, кадастровий №:03:049:0051, що розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Ушакова, 43, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд становила 1/3 частки.

Визначити, що частка ОСОБА_3, в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0691 га, кадастровий №:03:049:0051, що розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Ушакова, 43, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд становить 1/3 частки.

Визначити, що частка ОСОБА_4, в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0691 га, кадастровий №:03:049:0051, що розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Ушакова, 43, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд становить 1/3 частки.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 10.03.2016р.

Суддя