АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 21 січня 2016 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо- транспортної пригоди.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (надалі - ПАТ «СК «ВУСО») про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 21 січня 2016 року позов в частині вимог до ПАТ «СК «ВУСО» про відшкодування шкоди залишено без розгляду на підставі п.6 ч.1 ст.207 ЦПК України, а саме оскільки справа в частині позовних вимог підлягає розгляду в постійно діючому третейському суді.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального й процесуального права, просить скасувати ухвалу районного суду про залишення позову в частині вимог до ПАТ «СК «ВУСО» без розгляду.

Колегія суддів, заслухавши представника позивача, який підтримав апеляційну скаргу, представника відповідача, який просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Встановлено, що 02 квітня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «СК «ВУСО» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 1-01 (а.с.18).

Пунктом 18.3 вказаного договору передбачено, що у випадку неможливості врегулювання спірних питань шляхом переговорів, спори, розбіжності і вимоги, пов'язані з укладанням та виконанням даного договору ( у тому числі і спори, що виникають з питань виплати або відмову у виплаті страхового відшкодування … вирішуються в постійно діючому третейському суді при спеціалізованій товарній біржі «ІННЕКС» (свідоцтво про реєстрацію від 25 травня 2005 року №5, місцезнаходження: 01015, м. Київ, вул. Московська, 43/1) (а.с.23).

Залишаючи позов без розгляду суд першої інстанції виходив з наявного у договорі згаданого третейського застереження та того, що між сторонами виникли правовідносини, які насамперед регулюються нормами цивільного законодавства, а Закон України «Про захист прав споживачів» установлює загальні підстави відповідальності за порушення прав споживачів.

Проте, з такими висновками районного суду погодитися неможливо, з огляду на таке.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди» ( в редакції Закону від 03.02.2011р.) третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних, господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів.

Згідно положень п. 22 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію. Для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язку найманого працівника.

Встановлено, що договір добровільного страхування наземного транспорту № 1-01 між сторонами було укладено 02 квітня 2014 року й на той час Закон України «Про третейські суди» вже містив заборону на розгляд третейським судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, а тому ця обставина виключає можливість розгляду третейським судом виниклого між ОСОБА_2 та ПАТ «СК «ВУСО» спору.

Окрім цього, районний суд не врахував правову позицію, викладену Верховним Судом України у справі № 126сц15 від 11 березня 2015 року, яка на підставі ч.1 ст.370-1 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

У відповідності до зазначеної правової позиції, Верховний Суд України прийшов до висновку, що до відносин, які регулюються нормами Закону України «Про захист прав споживачів», належать в тому числі і відносини, які виникають при укладенні договору страхування, а тому страхувальник за договором страхування є споживачем наданих послуг.

За таких обставин, районний суд прийшов до необґрунтованого висновку про залишення позову в частині вимог без розгляду.

Отже, спори між страховиком та страхувальником (споживачем) за договором про страхування, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки Законом від 03 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, до яких відносяться і спори між страховиком та страхувальником за договором про страхування.

За таких обставин, колегія суддів визнає поспішними посилання суду першої інстанції на те, що на виниклі між позивачкою та ПАТ «СК «ВУСО» правовідносини дія Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюється.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали суду першої інстанції, як постановленої з порушенням норм матеріального й процесуального права, а справа - направленню до того ж суду для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 21 січня 2016 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до того ж суду.

Головуючий:

Судді:

Справа №760/13652/ 15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4160/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Лазаренко В.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.