Справа № 461/6904/16-ц
Провадження №2/461/1915/16
У Х В А Л А

"28" жовтня 2016 р. суддя Галицького районного суду м. Львова Зубачик Н.Б., розглянувши клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» про визнання іпотечного договору недійсним

В С Т А Н О В И В :

24.10.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» про визнання іпотечного договору недійсним.

28.10.2016 року позивач через канцелярію суду подав клопотання про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на квартиру №6 на вул. Куліша, 18 у м.Львові, яка належить на праві власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування поданого клопотання покликається на те, що відповідач без будь-якої згоди позивача, інших сторін та учасників судового розгляду, не зважаючи на розгляд справи в суді про визнання кредитного, іпотечних договорів недійсними, вживає заходів по зміні власника іпотечного майна, пошуку покупців та відчуженню без згоди позивача, що перебуває у власності позивача та інших осіб, порушуючи норми чинного законодавства. Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить захист прав та інтересів позивача та для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Просить заяву задоволити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову належить відмовити, з наступних підстав.

Так, відповідно до положень ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч.3 ст.151 ЦПК України).

Частиною 2 статті 151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Крім того, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.152 ЦПК України).

Згідно п.2 ч.1 ст.152 ЦПК України позов може бути забезпечено накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Нормою ч.3 ст.151 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Згідно з роз'ясненням п.10 зазначеної вище постанови заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

При цьому, процесуальний закон не зобовязує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Головною метою забезпечення позову є негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення завдання значної шкоди заявнику.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об'єктом прав, що став предметом спору.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 60, 197, 151-153, 208-210 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

відмовити у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» про визнання іпотечного договору недійсним.

Ухвала може бути оскаржена протягом пяти днів з дня отримання її копії до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова.

Суддя Зубачик Н.Б.