АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/710/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Братасюк В.М.
Провадження № 22-ц/789/197/16 Доповідач - Шевчук Г.М.
У Х В А Л А

15 березня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Міщій О. Я., Ткач З. Є.,

за участі секретаря - Шмигельська І.З.

сторін - апелянта - ОСОБА_1 і його ОСОБА_2; заявника ОСОБА_3 і його представника ОСОБА_4 державного виконавця другого відділу ДВС Юрчака О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 15 грудня 2015 року за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця другого відділу ДВС про скасування постанови про накладення арешту на майно та зобов'язання виконавця зняти арешт з майна боржника,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця другого відділу ДВС про скасування постанови про накладення арешту на майно та зобов'язання виконавця зняти арешт з майна боржника.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 15 грудня 2015 року скаргу задоволено частково.

Скасовано постанову старшого державного виконавця Другого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.11.2015 року у ВП №49198393, якою накладено арешт і заборону відчуження на все рухоме і нерухоме майно ОСОБА_3 АДРЕСА_1

В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою у задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовити посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування вимог зазначає, що висновки суду стосовно підставності скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 03.11.2015 року у виконавчому провадженні №49198393 є передчасними та такими, що можуть вплинути на виконання судового рішення.

У судовому засіданні апелянт підтримав вимоги апеляційної скарги, зіславшись на доводи, викладені у ній.

Представник відділу ДВС апеляційну скаргу визнав.

Заявник ОСОБА_3 апеляційну скаргу заперечив.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Задовольняючи частково скаргу та скасовуючи постанову про арешт майна боржника, суд першої інстанції вірно дійшов до висновку, що діями державного виконавця були порушені права скаржника ОСОБА_3

Умовами ст. 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконанні в Другому відділі ДВС Тернопільського міського управління юстиції знаходиться виконавчий лист №607/710/15-ц від 18.06.2015 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 коштів в сумі 1200 000 гривень, 114 114, 91 гривень 3% річних від простроченої суми та 3654 гривень сплаченого при зверненні до суду судового збору.

03.11.2015 року державним виконавцем Другого відділу ДВС ТМУЮ Юрчаком О.П., відкрите виконавче провадження ВП 49198393, про що винесено постанову від 03.11.2015 року.

03.11.2015 року, за заявою стягувача, державним виконавцем другого відділу ДВС ТМУЮ Юрчаком О.П. винесено постанову у ВП 49198993 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження. Згідно постанови арешт накладено на все рухоме й нерухоме майно боржника та заборонено йому здійснювати будь які дії щодо відчуження майна.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 13.05.2015 року, під час розгляду позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за заявою позивача про забезпечення позову, накладено арешт на належні ОСОБА_3 земельні ділянки за кадастровими номерами:

НОМЕР_1,

НОМЕР_2,

НОМЕР_3,

НОМЕР_4

НОМЕР_5,

НОМЕР_6,

НОМЕР_7,

НОМЕР_8,

НОМЕР_9,

НОМЕР_10,

НОМЕР_11,

НОМЕР_12 , в межах заявленої суми позовних вимог 4412 170, 30 гривень.

17 червня 2015 року, ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області, часткового задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_3, шляхом зміни ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову - апеляційним судом залишено під арештом належні ОСОБА_3 земельні ділянки за кадастровими номерами НОМЕР_13, НОМЕР_14, НОМЕР_15 та НОМЕР_16., оскільки вартість даних земельних ділянок повністю покриває заявлені позовні вимоги на суму 4412170,30 гривень.

Відповідно до звітів про експертно грошову оцінку земельних ділянок НОМЕР_13, НОМЕР_14, НОМЕР_15 та НОМЕР_16, складеного ТОВ «АЛЬЯНС ОЦІНКА», станом на 19.11.2015 року, вартість даних арештованих земельних ділянок загалом складає 6351 875 гривень.

Виконавчий лист від 19.06.2015 року, на виконання ухвали Апеляційного суду Тернопільської області від 17.06.2015 року, скеровано на примусове виконання до районного відділу ДВС ТРУЮ, й державним виконавцем Харкавою Л.О. винесено відповідну постанову про арешт, що вбачається зі змісту Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №125782530, сформованої Другим відділом ДВС ТМУЮ за параметрами пошуку боржника: ОСОБА_3 (в графі «Номер запису про обтяження: … Підстава виникнення обтяження» ).

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що висновки суду про скасування постанови є передчасними та такими, що можуть вплинути на виконання судового рішення не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи та не беруться до уваги колегією суддів.

Інші доводи скарги висновків суду не спростовують та є безпідставними.

Згідно ст.25 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що державний виконавець, вирішив заяву стягувача про накладання арешту на майно боржника згідно ст.. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» і виконавцем не порушено закону при винесенні постанови від 03.11.2015 року про накладання арешту на все рухоме й нерухоме майно боржника однак, як вірно зазначив суд першої інстанції, реалізація даного повноваження виконавця, в даному випадку, не може вважатися виправданою в контексті втручання в право власності боржника, оскільки ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 17.06.2015 року, залишено під арештом належні ОСОБА_3 земельні ділянки за кадастровими номерами НОМЕР_13, НОМЕР_14, НОМЕР_15 та НОМЕР_16. при цьому враховано інтереси як боржника, так і стягувача, та визначено конкретне майно боржника, котре підлягає арешту з урахуванням принципу співмірності заявлених вимог стягувача. Відповідно до звітів про експертно грошову оцінку земельних ділянок НОМЕР_13, НОМЕР_14, НОМЕР_15 та НОМЕР_16, складеного ТОВ «АЛЬЯНС ОЦІНКА», станом на 19.11.2015 року, вартість даних арештованих земельних ділянок загалом складає 6351 875 гривень.

Доводи апелянта, що оцінка землі викликає сумнів, щодо дійсної вартості колегія суддів не бере до уваги як безпідставні, оскільки доказів щодо іншої вартості спірних земельних ділянок апелянтом не представлено.

Разом з тим, стаття перша Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, наголошуючи на праві кожної людини мирно володіти своїм майном, передбачає право держави контролювати використання майна, відповідно до загальних інтересів, шляхом запровадження законів, які вона вважає необхідними для досягнення цієї мети. (Рішення ЄСПЛ у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982 року).

При цьому втручання у право власності зі сторони державних органів є допустимим лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету і має існувати розумне співвідношення між засобами, що використовуються і поставленою метою. (Рішення ЄСПЛ «"ІММОБІЛЬЯРЕ САФФІ" проти Італії» від 28.07.1999року).

Враховуючи наведе колегія суддів вважає, що підстав для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 15 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Г.М. Шевчук