Справа № 523/2951/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2016 р. Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого Пепеляшкова О.С.

при секретарі Лапчинській О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи ОСОБА_2, Четверта Одеська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

До суду з заявою про встановлення факту смерті батька звернулась ОСОБА_1, яка зазначила, що 25.09.2015р. помер її батько ОСОБА_3, та оскільки останній проживав у Донецькій області, а відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.2014 року зазначене місто тимчасово віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не діють, тому заявник просить встановити факт смерті ОСОБА_3, так як встановлення даного факту необхідне для оформлення спадщини.

Заявник звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, в якій вказала про підтримку власної заяви в повному обсязі та просила суд встановити факт, на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.

Заінтересовані особи, ОСОБА_2 та представник Четвертої Одеської державної нотаріальної контори м. Одеси ОСОБА_4 також звернулись на адресу суду з заявами по слухання справи у їх відсутність, в яких зазначили, що не заперечують проти замовлення заяви.

Дослідивши надані докази та вивчивши матеріли справи, суд встановив можливим провести слухання справи у відсутність сторін на підставі наявних заяв.

Як вбачається з копії паспорту ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, народився в смт. Первомайське, Первомайського р-н, АР Крим. (а.с.8).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_5 народилась 14.07.1976 року, батьками зазначено ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (а.с.9).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_5 уклали шлюб 27.10.2000 року, актовий запис № 547, прізвища подружжя після укладення шлюбу ОСОБА_7.

Відповідно до свідоцтва про смерть виданого Донецькою народною республікою ОСОБА_3 помер 26.09.2015 року, актовий запис про смерть №178 (а.с.7). Дата смерті ОСОБА_3, також підтверджується Жданівським міським відділом записі актів цивільного стану довідкою про отримання допомоги на поховання (а.с.11).

Згідно до відповіді Четвертої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, звернулась донька спадкодавця - ОСОБА_1 (а.с.16).

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України №1085-р від 07 листопада 2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Донецьк відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з ч.2 ст.259 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою

документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до п. 1 Постанова Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків танайманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

За положеннями ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть).

Заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника ч.1 ст. 257-1 ЦПК України.

Отже, враховуючи вказані норми, оцінивши усі докази в сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги є обґрунтованими і доказаними, тому є всі підстави для встановлення факту смерті 26.09.2015 року ОСОБА_3, який народився 18.04.1951 року, смт. Первомайське, Первомайського району, АРК, місце смерті Україна, Донецька область, м. Єнакієво.

Відповідно до вимог ч.2 ст.259 ЦПК України дане рішення є підставою для державної реєстрації смерті ОСОБА_3.

Згідно з вимогами ч.4 ст.257-1 ЦПК України дане рішення підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 64, 197, 212-215, 217,256, 259,257-1 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Встановити факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в смт. Першотравневе, Першотравневого району, Автономної Республіки Крим, у м. Донецьк, Донецької області, м. Єнакієве, яка настала 26.09.2015 року.

Дане рішення являється підставою для державної реєстрації смерті громадянина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м.Одеси. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Суддя