Справа № 361/2469/16-ц Головуючий у І інстанції Селезньова Т. В.
Провадження № 22-ц/780/5980/16 Доповідач у 2 інстанції Сушко Л. П.
Категорія 38 23.11.2016
УХВАЛА

Іменем України

23 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Кулішенка Ю.М.,

при секретарі: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Руднянської сільської ради Броварського району Київської області, треті особи: Броварська районна державна нотаріальна контора Київської області, Управління Держземагенства у Броварському районі Київської області про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок і земельну ділянку,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з вищезазначеним позовом обґрунтовуючи його тим, що після смерті їхнього батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,2500 га, яка знаходиться на землях Руднянської сільської ради, Броварського району Київської області та належала померлому. Вони є спадкоємцями першої черги за законом, 06.11.2012 року подали заяви про прийняття спадщини після батька, проте, у видачі свідоцтв про право на спадщину - на житловий будинок і на вказану земельну ділянку - їм було відмовлено з тих підстав, що спадкодавцем при житті не було зареєстровано право власності і в реєстрі відсутні необхідні відомості, і не надано правовстановлюючих документів на підтвердження наявності у спадкодавця права власності на вказане нерухоме майно. У зв'язку з цим просили визнати за ними право власності в порядку спадкування після смерті їх батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. - за кожним по 1/2 частці - на житловий будинок АДРЕСА_1 земельну ділянку площею 0,2500 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Руднянської сільської ради Броварського району Київської області.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2016 року позов задоволено частково, визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності по 1/2 частині житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування після ОСОБА_4, померлого 06 жовтня 2012 року, в іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять рішення суду скасувати в частині відмови у задоволені позову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги та визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності по ? частині земельної ділянки площею 0,2500 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Руднянської сільської ради Броварського району Київської області, в іншій частині рішення залишити без змін, посилаючись на його незаконність в цій частині та неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права. Вважають, що оскільки питання про право на спадщину в нотаріальному порядку вирішити не можливо, то це питання можливе тільки бути вирішено в судовому порядку.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання права власності в порядку спадкування на будинок, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що вказаний житловий будинок був набутий спадкодавцем у власність при житті з законних підстав, право власності на дане нерухоме майно у вказаної особи виникло у відповідності до вимог законодавства, що регулювало дані правовідносини і було чинним станом на час виникнення права власності. Станом на день смерті даний житловий будинок належав на праві власності спадкодавцю, тому він увійшов до спадкового майна, на яке відкрилась спадщина.

Крім того суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку, оскільки станом на день своєї смерті спадкодавець ОСОБА_4 не набув права власності на вказану земельну ділянку, хоча і розпочав передбачену законом процедуру безоплатного отримання земельної ділянки у власність, а тому дана земельна ділянка як об'єкт права власності не увійшла до спадкової маси і на неї в порядку спадкування не може бути набуте право власності.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

За змістом статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно до ч.1. ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК ( 435-15 ) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно ст.125 ЗК України, право власності та право користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року в місті Бровари помер ОСОБА_4, актовий запис № 39, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 5).

З свідоцтв про народження позивачів та свідоцтва про шлюб встановлено, що позивачки є дочками померлого ОСОБА_4 (а.с.11-12, 49 зворот).

06.11.2012 року ОСОБА_2 подала заяву до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 (а.с. 48 зворот).

01.12.2012 року ОСОБА_3 подала заяву до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 (а.с. 52).

22.11.2013 року позивачі звернулися з заявою до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області про видачу їм свідоцтв про право на спадщину на належне спадкодавцю майно (а.с. 53 зворот).

Встановлено, що позивачам нотаріус видав свідоцтва про право на спадщину за законом - свідоцтва від 22.11.2013р., видані ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (в рівних частках) на майно, що належало спадкодавцю ОСОБА_4, - на земельну ділянку 0,25га для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд за адресою АДРЕСА_1 у землі, кадастровий номер НОМЕР_1 на земельну ділянку 0,11га для ведення особистого селянського господарства за адресою с. Рудня, кадастровий номер НОМЕР_2; на 1/2 частину права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Рудня» 2,56 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, (сертифікат, реєстраційний номер у Книзі реєстрації паїв №50).

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.03.2016р. вбачається, що державним нотаріусом Броварської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 було відмовлено позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на зазначену у позовній заяві земельну ділянку площею 0,25 га для ведення особистого селянського господарства, і на житловий будинок, зазначений у позові, з тих підстав, що спадкоємці не надали правовстановлюючих документів на вказані житловий будинок і земельну ділянку, які б підтверджували належність вказаного майна спадкодавцеві. (а.с. 72).

Встановлено, що інших спадкоємців, які б прийняли спадщину чи які б претендували на спадщину після смерті ОСОБА_4, або які б претендували на право власності на спадкове майно з інших підстав, не виявлено.

Встановлено, що даний житловий будинок розташований на успадкованій земельній ділянці площею 0,25га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, і на дану земельну ділянку спадкоємцям вже видане свідоцтво про право на спадщину. Дана земельна ділянка належала на праві власності спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, НОМЕР_3, який виданий на ім'я ОСОБА_4, в якому зазначено про підставу: рішення Руднянської сільської ради від 25.10.2006р., площа 0,25га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, місце розташування: АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Житловий будинок - згідно технічного паспорту виготовленого 28.03.2013р. - збудований в 1984 році, господарські споруди - в період з 1968 по 1975р., за виключенням гаражу - 1998 року забудови (а.с. 22-27).

Згідно довідки Руднянської сільської ради №1235 від 26.09.2016р. - житловий будинок по АДРЕСА_1) згідно погосподарської книги №7, особовий рахунок НОМЕР_4, рахувався за ОСОБА_4 (а.с. 97).

У державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості по реєстрацію права власності на дане нерухоме майно-житловий будинок за вказаною адресою.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Отже, житловий будинок був набутий спадкодавцем у власність при житті з законних підстав, право власності на дане нерухоме майно у вказаної особи виникло у відповідності до вимог законодавства, що регулювало дані правовідносини і було чинним станом на час виникнення права власності. Станом на день смерті даний житловий будинок належав на праві власності спадкодавцю, тому він увійшов до спадкового майна, на яке відкрилась спадщина.

Згідно витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку видно, що відсутні відомості про реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку за спадкодавцем ОСОБА_4 чи за іншою собою.

Згідно листа Держземагенства (управління у Броварському районі) №880 від 20.11.2013р. - управління надає копію державного акту НОМЕР_5 повідомило, що державний акт не реєструвався та не видавався, знаходиться в архіві управління.

Згідно наданої копії вказаного державного акту на право власності на земельну ділянку, НОМЕР_6, на ім'я ОСОБА_4, в ньому зазначено підставу: розпорядження Броварської районної державної адміністрації №344 від 13.03.2012р., площа 0,25га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: Руднянська сільська рада (а.с. 14).

Відповідно до довідки Руднянської сільської ради № 193 від 02.03.2016р. за підписом сільського голови, згідно якої згідно розпорядження Броварської РДА за №1816 від 26.09.2008р. «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства 39 громадянам в адмінмежах Руднянської сільської ради за межами населеного пункту» ОСОБА_4 була надана земельна ділянка розміром 0,25га. (а.с. 15).

Згідно Розпорядженню РДА за №1816 від 26.09.2008р. «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства 39 громадянам в адмінмежах Руднянської сільської ради за межами населеного пункту» - даним Розпорядженням було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства 39 громадянам (згідно з додатком), по 0,25га кожному,за рахунок земель запасу державної власності в адмінмежах Руднянської сільської ради за межами населеного пункту; згідно додатку до розпорядження - під номером 2 у списку громадян, яким надається дозвіл, значиться ОСОБА_4 (а.с. 16).

Тобто, державний акт виготовлений вже після смерті ОСОБА_4, в довідці сільської ради № 193 від 02.03.2016р., в якій міститься інформація про те, що ОСОБА_4 була надана земельна ділянка розміром 0,25 га, є посилання на підставу - розпорядження Броварської РДА за №1816 від 26.09.2008р., але в даному Розпорядженні РДА було вирішено лише питання про надання дозволу на розробку проекту відводу, даним розпорядженням не було вирішено питання про передачу земельної ділянки у власність. В державному акті, копія якого надана Управлінням Держземагенства, є посилання на інше розпорядження РДА, на підставі якого виготовлено державний акт, але даного розпорядження суду не надано.

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку задовольняючи позовні вимоги в частині визнання права власності в порядку спадкування на будинок, оскільки вказаний житловий будинок був набутий спадкодавцем у власність при житті з законних підстав, право власності на дане нерухоме майно у вказаної особи виникло у відповідності до вимог законодавства, що регулювало дані правовідносини і було чинним станом на час виникнення права власності. Станом на день смерті даний житловий будинок належав на праві власності спадкодавцю, тому він увійшов до спадкового майна, на яке відкрилась спадщина.

Крім того колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку відмовивши у задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку, оскільки станом на день своєї смерті спадкодавець ОСОБА_4 ще не набув права власності на вказану земельну ділянку, хоча і розпочав передбачену законом процедуру безоплатного отримання земельної ділянки у власність, а тому дана земельна ділянка як об'єкт права власності не увійшла до спадкової маси і на неї в порядку спадкування не може бути набуте право власності.

Доводи апеляційної скарги про те, що питання про право на спадщину на земельну ділянку в нотаріальному порядку вирішити не можливо, то це питання можливе тільки бути вирішено в судовому порядку, не заслуговують на увагу, оскільки не ґрунтуються на вимогах ст.1218, 1220, ч.1 ст.1225 ЦК України в яких зазначено, що до спадкоємця в порядку спадкування переходять майнові права, вже наявні у спадкодавця, у тому вигляді, в якому вони існують на день відкриття спадщини, тобто на день смерті спадкодавця, то успадкованим в порядку набуття права власності може бути лише майно, яке було у власності у спадкодавця, тобто належало йому саме на праві власності, а не в обсязі іншого майнового права. В порядку спадкування право власності може бути отримане спадкоємцем лише на те майно, яке вже належало спадкодавцю на праві власності, і таке право власності вже виникло у спадкодавця у порядку, передбаченому законом, що регулює дані правовідносини.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції викладених в рішенні не спростовують.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: