АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 550/35/16-ц Номер провадження 22-ц/786/3048/16Головуючий у 1-й інстанції Лисенко В. М. Доповідач ап. інст. Акопян В. І.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Акопян В.І.,

суддів: Лобова О.А., Гальонкіна С.А.

при секретарі Маладиці Л.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 18 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , третя особа Міністерство оборони України про стягнення матеріальної і моральної шкоди та стягнення відшкодування на утримання неповнолітньої дитини.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Акопян В.І.,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 18 липня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 витрати пов`язані з лікуванням та похованням потерпілих в сумі 15941грн. 97 коп.

Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 100 000грн.

Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з виготовленням надгробних пам`ятників в сумі 19725 грн

Стягнуто з військової частини на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 150 000грн

Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним вісімнадцяти років відшкодування в сумі 366 грн. 66 коп. щомісячно.

Стягнуто з військової частини НОМЕР_2 на користь держави пропорційно до задоволених позовних вимог судовий збір в сумі 1653 грн. 60 коп., за задоволення позовні вимоги майнового характеру, та 1102 грн. 40 коп. за позовні вимоги немайнового характеру (стягнення моральної шкоди).

В решті позовних вимог відмовлено.

На рішення суду апеляційну скаргу подала військова частина НОМЕР_1 , прохає рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Згідно ст..213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом . Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із матеріалів справи вбачається, що 20 листопада 2014 року близько 21 години на автодорозі Полтава-Красноград сталася дорожньо-транспортна пригода за участю військового спеціального автомобіля «МАЗ-537» без номерних знаків під керуванням сержанта військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 та автомобіля «ДЕУ СЕНС» державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 .

В результаті ДТП пасажирка «ДЕУ СЕНС» ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження несумісні з життям, вона померла на місці події, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , отримали тяжкі тілесні ушкодження, від яких померли в Полтавській обласній лікарні відповідно 21.11. 2014 року та 02.12.2014 року.

Водій спеціального автомобіля МАЗ-537 Коваленко А.В. на місці ДТП в кабіні автомобіля здійснив постріл з закріпленого за ним автомота АКС- 74У , собі в грудну клітку, чим вчинив самогубство.

21 листопада 2014 року військовою прокуратурою Полтавського гарнізону було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження № 0000083 за фактом скоєння ДТП та вчинення самогубства. Постановою прокурора Військової прокуратури Полтавського гарнізону від 30.04.2015 року кримінальне провадження закрито в зв`язку зі смертю підозрюваного на підставі п.5 ст. 284 КПК України.

В постанові про закриття кримінального провадження зазначено, що винним в ДТП є водій військового спеціального автомобіля ОСОБА_9 , в матеріалах справи достатньо доказів, які вказують на наявність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 415 КК України.

Під час розгляду справи сторони погодились, що винним в дорожньо-транспортній пригоді є ОСОБА_9 , його дії знаходяться в причинному зв`язку з наслідками ДТП.

За загальними правилами ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з нормою ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових ( службових обов`язків).

З аналізу глави 82 ЦК України убачається, що законодавець розрізняє поняття «особи, яка завдала шкоду» та «особи, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, відповідає особа, яка є відповідальною за шкоду.

Така конструкція цивільно-правової відповідальності надає потерпілому можливість більш ефективно та оперативно захистити свої права та інтереси.

Виходячи із наведених норм права шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який виконував службові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що знаходився в оперативному управлінні військової частини, відшкодовується останнім, а не безпосередньо винним водієм.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав(договору оренди, довіреності).

Пункт 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позики тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Суд встановивши, що шкода завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який проходив службу в військовій частині НОМЕР_1 , керував транспортним засобом, який був в оперативному управлінні військової частини, дійшов до правильного висновку, що шкода підлягає відшкодуванню військовою частиною.

В апеляційній скарзі військова частина вказує, що вона не є власником транспортного засобу, а автомобіль був закріплений за нею та знаходився у військовій частині на праві оперативного управління відповідно до постанови КМ України від 04 серпня 2000року № 1225 «Про затвердження Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах», тим самим відповідач підтверджує правильність висновку суду першої інстанції про те, що належним відповідачем є військова частина НОМЕР_1 .

На підставі ст.23 та п.1 ч.1 ст.1200 ЦК України місцевий суд стягнув на користь позивача ОСОБА_2 витрати, пов`язані з лікуванням та похованням потерпілих в сумі 15 941 грн. 97 коп. Крім того, суд стягнув моральну шкоду на користь ОСОБА_2 - 100 00 грн. та на користь ОСОБА_1 моральну шкоду 150 000грн. за втрату рідних для них людей: дружини, матері, дитини дружини, при цьому суд також врахував, що без матері залишився неповнолітній ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Сторони не оскаржували підстави та розмір стягнутої матеріальної та моральної шкоди, тому колегія суддів перевіряє рішення суду лише в межах доводів апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія не вбачає.

Керуючись ст.303, ст.307 ч.1 п.1, ст.308, ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 відхилити.

Рішення Чутівськового районного суду Полтавської області від 18 липня 2016року лишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.І. Акопян

Судді С.А.Гальонкін

О.А.Лобов

З оригіналом згідно

Суддя В.І.Акопян