АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/913/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Орел С.І.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЮвшина В. І.
суддівКорнієнко Н. В. , Пономаренка В. В.
при секретаріГончар Л. В.

представника позивача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ВАТ «Райфайзен Банк Аваль», ОСОБА_6 на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01 березня 2016 року по справі за заявою ОСОБА_8 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» до ОСОБА_9, ОСОБА_8 про стягнення боргу,

в с т а н о в и л а :

ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» звернувся з позовом до ОСОБА_9, ОСОБА_8 про стягнення боргу за кредитним договором. Також позивач просив з метою забезпечення позову встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_9 та ОСОБА_8

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24.02.2010 року було тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до виконання зобов'язань за договором поруки.

22.02.2016 року ОСОБА_8 звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01.03.2016 року заяву задоволено. Заходи забезпечення позову у вигляді тимчасового обмеження виїзду ОСОБА_8 за кордон - скасовано.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою представник ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» подав апеляційну скаргу, вважаючи, що вона постановлена з порушенням норм процесуального права та просить скасувати ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01.03.2016 року.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що рішення по справі прийняте та набрало законної сили, виконавче провадження завершене то заходи забезпечення позову можуть бути скасовані.

Колегія суддів погоджується з таким висновком районного суду.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Пунктом 2 ст. 6 цього Закону передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або забезпечення заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Діючим законодавством передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 03.08.2011 року стягнуто з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 заборгованість за кредитом в сумі 1133772,90 грн.

Виконавчі листи неодноразово повертали стягувачеві. 23.12.2015 року було повернуто виконавчий лист стягувачеві у зв'язку з тим, що боржник за вказаною адресою не проживає, а майно відсутнє на яке може бути звернуто стягнення.

Під поняттям "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК суд зобов'язаний негайно розглянути питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України.

Також в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази ухилення ОСОБА_8 від виконання судового рішення, матеріали виконавчого провадження для дослідження судом не надавались.

Крім того апелянт не надав суду доказів того, що боржник має намір виїхати за межі України на постійне чи інше проживання з метою уникнення матеріальної відповідальності перед банком.

Відповідно до пункту 8 ч. 1 ст. 6 Закону N 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено можливість обмеження виїзду з України громадян, щодо яких подано цивільний позов до суду, до закінчення провадження у справі. При розгляді даної цивільної справи має місце випадок, коли суд ототожнив питання тимчасового обмеження боржників у праві виїзду за межі України із видами забезпечення позову, не беручи до уваги, що повноваження судів першої інстанції при вирішенні цивільних справ визначені Цивільним процесуальним кодексом України, у тому числі повноваженнями щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом види забезпечення позову. Перелік видів забезпечення позову визначений у ст. 152 ЦПК. Серед видів такого забезпечення у ст. 152 ЦПК не передбачено вжиття судом тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України.

Тому, враховуючи, що в цивільному процесі відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 151 - 153 ЦПК, застосовувати такий вид забезпечення позову, як тимчасове обмеження у виїзді за межі України, слід дійти висновку, що суди не можуть застосовувати зазначений спосіб забезпечення позову на стадії розгляду цивільної справи про стягнення заборгованості та виконання інших зобов'язань, оскільки це порушує норми ЦПК та свідчить про вихід суду за межі своїх процесуальних повноважень, порушення принципу верховенства права, проголошеного Конституцією, та вимог ст. 6 Конвенції щодо вирішення справи судом, встановленим законом.

Апелянтом не звернуто уваги на те, що тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до виконання зобов'язань за договором поруки було здійснено судом до ухвалення рішення по справі в якості забезпечення позову, а тому встановивши грубе порушення процесуальних норм при обранні виду забезпечення позову суд першої інстанції своєю ухвалою від 01 березня 2016 року обґрунтовано скасував забезпечення позову в вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон.

Керуючись ст. ст. 209, 312, 303, 307, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ВАТ «Райфайзен Банк Аваль», ОСОБА_6 на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01 березня 2016 року відхилити, а ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :