н/п 2/490/1437/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 р.

Центральний районний суд м.Миколаєва

у складі: головуючого судді Мамаєвої О.В.,

із секретарем Баришніковою І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Центрального районного суду м.Миколаєва цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

ПАТ КБ "ПриватБанк" 17.02.2016 року звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту у розмірі 576771,23 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що згідно кредитного договору № DN81AR03110151 від 25.09.2007 року позивач надав відповідачу кредит у розмірі 91546 грн. на термін до 24.09.2014 року.

Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором виконував неналежним чином, у зв'язку із чим станом на 09.02.2016 р. утворилась заборгованість у розмірі 576771,23 грн., яка складається з наступного:

- 154279,50 грн. - заборгованість за кредитом;

- 2122714,21 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом;

-22616,75 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом;

-377160,77 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

В подальшому представник позивача зменшив позовні вимоги, просить стягнути із відповідача заборгованість в межах строку позовної давності, що складається з наступного:

- 26719,29 грн. - заборгованість за кредитом;

- 11131,08 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом;

-5219,25 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом;

-23580,62 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

У судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказав, що з позовом не згоден, оскільки коштів у банку він не брав, а брав автомобіль у кредит. Позивач забрав у нього автомобіль, реалізував його за ціною в три рази менше ринкової, у порушення закону. Просить вважати договір недійсним, та у позові відмовити.

У попередніх судових засіданнях відповідач подав заяву про застосування наслідків пропуску позивачем строку позовної давності, оскільки останній платіж був здійснений 02.12.2008 року.

Суд, перевіривши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 25.09.2007 р. між "ПриватБанк" та відповідачем укладено договір кредиту № DN81AR03110151, згідно якого позивач надав відповідачу кредит на строк з 25.09.2007 року по 24.09.2004 року включно, у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 91546 грн. на наступні цілі: 61500 грн. - на купівлю автомобіля, 34 грн. для сплати реєстрації предмету застави, в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна; на сплату страхових платежів за договором страхування транспортного засобу, договором особистого страхування у сумі 3136,50 грн.; а також винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 4920 грн. та у розмірі 21955,50 грн. на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених договором, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,75% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,50% від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотки за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу /а.с. 8-10/.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем був укладений договір застави рухомого майна - автомобіля DAEWOO модель : Nexia 1.5, рік випуску 2007, тип ТЗ: легкове авто, № кузова/шасі XWRB3L31UD7A249649, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить йому на праві власності /а.с.57-62/.

У зв'язку із наявною заборгованістю відповідача, що станом на 05.01.2012 року становила 183336,81 грн., позивач у січні 2012 року звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет застави.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10.02.2012 року, позов ПриватБанку задоволено, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 25.09.2007 року звернено стягнення на предмет застави : автомобіль DAEWOO модель : Nexia 1.5, рік випуску 2007, тип ТЗ: легкове авто, № кузова/шасі XWRB3L31UD7A249649, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1 шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ "ПриватБанк" з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу /а.с. 54/.

Згідно довідки рахунку від 22.03.2014 року, належний відповідачу автомобіль було продано за 25000 грн. /а.с. 55/, та було погашено частину наявної заборгованості.

Як слідує із наданого уточненого розрахунку заборгованості, за період з 17.02.2013 року по 17.02.2016 року за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 66650,24 грн., яка складається з: 26719,29 грн. - заборгованість за кредитом, 11131,08 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 5219,25 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 23580,62 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором /а.с. 74-75/.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Таким чином, вимоги банку про стягнення суми заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими.

Однак, суд вважає можливим зменшити розмір пені до 5000 грн., зважаючи значний розмір пені, та матеріальний стан відповідача.

Так, згідно ч.3 ст. 531 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Доводи відповідача про те, що він не брав у банку коштів, а брав автомобіль у кредит, тому не повинен їх повертати є необґрунтованими, оскільки 25.09.2007 року він уклав із банком договір про отримання кредиту з метою придбання автомобілю, а в подальшому за вказані кошти придбав автомобіль DAEWOO модель : Nexia 1.5, рік випуску 2007, тип ТЗ: легкове авто, № кузова/шасі XWRB3L31UD7A249649, реєстраційний номер НОМЕР_1, та передав його в заставу з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, вказане підтверджується матеріалами справи та рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10.02.2012 року.

Посилання відповідача на те, що позивач неправомірно відібрав у нього автомобіль, реалізував його за ціною менше ринкової у порушення закону, також є безпідставними, так як згідно вказаного рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10.02.2012 року на належний відповідачу автомобіль було звернено стягнення на підставі договору застави транспортного засобу, та укладено договір купівлі-продажу, отримана сума від продажу була зарахована на погашення частини боргу за кредитним договором. Ні вказане рішення суду, ні дії банку щодо продажу автомобіля відповідачем не були оскаржені.

Вважати кредит погашеним у зв'язку із продажем належного відповідачу автомобіля у суду також немає підстав, оскільки коштами, які були отримані від продажу автомобіля, погашена лише частина заборгованості за кредитним договором.

Доводи відповідача щодо недійсності договору належними та допустимими доказами не доведені. При цьому відповідач не позбавлений можливості звернутись до суду із відповідним позовом про визнання договору недійсним. якщо вважає свої права порушеними.

Не підлягає задоволенню і клопотання відповідача про застосування наслідків спливу строків позовної давності, оскільки згідно уточнених позовних вимог позивач просить стягнути заборгованість, розраховану за 3-річний період до подання позову до суду, а саме з 17.02.2013 року по 17.02.2016 року. Позивач надіслав до суду позовну заяву 17.02.2016 року, що підтверджується реєстром поштових відправлень /а.с. 77/.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четвертастатті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Тобто, позивачем заявлені вимоги про стягнення заборгованості в межах строків позовної давності.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 48069,62 грн., яка складається з: 26719,29 грн. - заборгованість за кредитом, 11131,08 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 5219,25 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 5000 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 999,75 грн. (66650,24 х 8651,57 /а.с.16,17/ : 576771,23 = 999,75).

Керуючись ст. ст. 3,4,10,11,60,88,209,212,214-215, 218 ЦПК України, на підставі ст.ст. 257-267, 525-526, 625, 626,629,1054,1047,1048,1049,1050 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн., що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ПАТ КБ «Приватбанк», розташованого за адресою: вул.Набережна Перемоги буд. 50 м.Дніпропетровськ, р/р3111 МФО № 305299, суму боргу за кредитним договором від 25.09.2007 р. № DN81AR03110151 у розмірі 48069,62 грн., яка складається з: 26719,29 грн. - заборгованість за кредитом, 11131,08 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 5219,25 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 5000 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, та судові витрати у розмірі 999,75 грн.

В задоволені решти частини позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Суддя: О. В. Мамаєва