Справа № 450/499/16 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/783/5186/16 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і Савуляк Р.В.

при секретарі Куцик І.Б.,

з участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Дельта Банк" на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 червня 2016 року по справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства /ПАТ/"Дельта Банк" до ОСОБА_1 , третя особа: Відділ державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області про звільнення майна з-під арешту,-

В С Т А Н О В И Л А:
Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 червня 2016 року в задоволенні позову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Дельта Банк" відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Дельта Банк". Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Також вважає, що судом першої інстанції не було належним чином досліджено та дано оцінку доказам наявних в матеріалах справи, а саме: рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України. Стверджує, що арешт на майно, який накладений Відділом державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області від 20.05.2015 року на: житловий будинок та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться в іпотеці АТ "Дельта Банк" є незаконним та таким, що порушує права іпотекодержателя на переважне право перед іншими кредиторами на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. В апеляційній скарзі апелянт просить рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Дельта Банк" до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 належним чином виконував умови кредитного договору до часу призову на військову службу, так само як і після звільнення у запас із військової служби останній продовжував виконувати боргові зобов"язання, в зв"язку з чим нерухоме майно, яке є предметом іпотеки в розумінні ч. 1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" позивачу не належить, в зв"язку з чим суд прийшов до вірного висновку, що позов про зняття арешту із спільного майна є передчасним та задоволенню не підлягає.
Такі висновки суду першої інстанції є правильними й такими, що ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 року № 664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Дельта Банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015 року № 181 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації банку з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича.
Згідно ч.3 ст.1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відносини, що виникають у зв`язку із виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Національного банку України.
Таким чином, ПАТ "Дельта Банк" здійснює свою діяльність на підставі Закону, який є спеціальним в умовах роботи неплатоспроможних банків, згідно п. 2 ч. 1 ст. 48 якого, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з дня початку процедури ліквідації банку приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку.
Судом встановлено, що 25.07.2008 року, між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 , був укладений договір про надання споживчого кредиту №0, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 113 000,00 доларів США, на строк з 25.07.2008 року по 25.07.2019 року. За умовами кредитного договору банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності, грошові кошти, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.
В забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором, 25.07.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Шаравара О.Р., зареєстрований в реєстрі за № 1307, згідно з яким предметом іпотеки є житловий будинок (цегляний), позначений на плані літерою А-2, а також земельна ділянка площею 0,1034 га, кадастровий номер :01:001:0035. Зазначені об`єкти нерухомого майна знаходяться у АДРЕСА_1 та належать відповідачу на праві власності.
08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ "УкрСиббанк" передав (відступив) ПАТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ "УкрСиббанк" як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ "УкрСиббанк" до ПАТ "Дельта Банк" прав вимоги до боржників, до ПАТ "Дельта Банк" переходить (відступається) право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Факт того, що до ПАТ "Дельта Банк" перейшло право вимоги за кредитним договором укладеним з відповідачем у справі стверджується витягом з Додатку №1 до зазначеного договору купівлі-продажу.
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 52915435 від 10.02.2016 року вбачається, що 20.05.2015 року відділом ДВС Стрийського МУЮ Львівської області, винесено постанову № 47369145 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , в тому числі на житловий будинок та земельну ділянку, які є предметом іпотеки за вказаним вище іпотечним договором.
Станом на 22.02.2016 року позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує у зв`язку з чим у нього перед банком наявна заборгованість у сумі 968 407,54 грн., що складається із суми заборгованості за кредитом - 958 102,36 грн. та суми заборгованості за відсотками - 10 305,18 грн.
Порядок передачі майна у заставу та звернення стягнення на це майно визначений ст.ст. 572-597 ЦК України, Законом України "Про іпотеку", Законом України "Про заставу", Законом України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".
Відповідно до ст.33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Із ч. 5 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" вбачається, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

За змістом ч. 6 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ч.7 ст.3 Закону України "Про іпотеку" пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Відповідно до ст. 36 Закону України "Про іпотеку", сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до ст.37 Закону України "Про іпотеку", іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст.60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Частиною 1 ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Також, із зазначеного вище кредитного договору вбачається, що свої зобов`язання за таким боржник повинен виконати до 25.07.2018 року.

Позивач надає розрахунок заборгованості з якого вбачається, що у ОСОБА_1 перед банком наявна заборгованість у розмірі 968 407,54 грн., що складається із суми заборгованості за кредитом - 958 102,36 грн. та суми заборгованості за відсотками - 10 305,18 грн. Також з цього розрахунку вбачається, що з 13.09.2012 року по 01.01.2015 року включно, боржник належним чином виконував свої боргові зобов`язання та сплачував заборгованість вчасно, без виникнення простороченої заборгованості.

Із листа Стрийського об`єднаного міського військового комісаріату Львівської області від 20.05.2016 року №1450 вбачається, що ОСОБА_1 з 27.01.2015 року по 02.05.2016 року перебував на військовій службі, у тому числі приймав участь в антитерористичній операції на території Луганської та Донецької областей. З наведеного слідує, що у відповідача під час перебування на військовій службі була відсутня об`єктивна можливість виконувати кредитні зобов`язання.

Окрім цього, відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції до матеріалів справи долучено платіжні доручення № 1079 від 25.05.2016 року, № 1091 від 31.05.2016 року, № 1092 від 31.05.2016 року та № 1096 від 06.06.2016 року з яких вбачається, що останнім на виконання умов кредитного договору, сплачено 5 900,00 грн., 11 000,00 грн., 9 000,00 грн. та 10 100,00 грн. відповідно, що свідчить про визнання та виконання боржником своїх кредитних обов`язків.
З врахуванням того, що позичальник належним чином виконує свої обов"язки перед банком, позивач не є власником чи володільцем спірного майна, а є лише іпотекодержателем.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення вимог про звільнення майна з-під арешту з підстав, передбачених ч.1 ст.60 Закону України "Про виконавче провадження".
Колегія суддів вважає, що права банка як іпотекодержателя при наявності інших обтяжень спірного майна задовольняються не шляхом звільнення майна з-під арешту, а пріоритетом задоволення його вимог.
Таким чином рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права і процесуального права, а зводяться до переоцінки доказів, яким судом дана належна правова оцінка.
Враховуючи наведене та положення ст.308 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Дельта Банк" - відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набранням ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я.Мельничук
Судді: Н.П. Крайник

Р.В. Савуляк