Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2016 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Іванченко А. М. , при секретарі Родіній Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням та вселення до будинку,-

В С Т А Н О В И В:

16.12.2015 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, зазначаючи, що з 21.05.2004 року вона знаходилася з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, вели спільне господарство. Від шлюбу народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 14.07.2014 року рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області шлюб між нею та відповідачем розірвано. В період знаходження в шлюбі сторонами був куплений саманний будинок, обкладений цеглою, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 14,6 кв.м. Зазначений будинок був оформлений на позивачку. Рішенням Маріупольської міської ради №5/34-5668 від 07.07.2009 року їй було виділена земельна ділянка площею 0,0612 га для будівництва і обслуговування жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1. В 2009 року саманний обкладений цеглою жилий будинок, літня кухня та сарай були розібрані і на їх місці побудований новий шлакоблочний будинок, розміром 7,5 *14 м., загальною площею 100 кв.м., гараж розміром 3*5 метрів, які не були прийняті в експлуатацію. У зв'язку з вищевикладеним позивачка просила усунути перешкоди в користуванні жилим приміщенням шляхом вселення її та її неповнолітнього сина ОСОБА_3 до будинку АДРЕСА_1 та зобов'язати відповідача передати їй ключі від замка вхідної двері та хвіртки будинку, стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 1500,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 487,20 грн.

Позивачка в судовому засіданні пояснила, перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 21.05.2004 року по 14.07.2014 року. В 2006 році будучи подружжям вони купили саманний будинок, який був оформлений на неї. Зазначений будинок вони розібрали та побудували новий, який не був введений в експлуатацію. В зазначеному будинку вона з чоловіком мешкала до жовтня 2013 року. У зв'язку з тим, що чоловік не утримував її з дитиною вона з дитиною переїхала до будинку її брата по АДРЕСА_2. Брат з невісткою зараз мешкають в АРК Крим та дозволили їй мешкати в їх будинку. Зазначила, що коли вона прийшла до власного будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1, то не змогла відкрити хвіртку, яка закривається на ключ, двері будинку не відкривала, бо не змогла зайти в двір. Добровільно вселитися до будинку не намагалась, так як відповідач мешкає там з іншою жінкою. Іншого власного житла не має. Просила позов задовольнити.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що коли вони з позивачкою перебували в шлюбі він працював моряком. Заробляв гроші та вони з дружиною купили будинок по АДРЕСА_1. Будинок та земельну ділянку оформили на дружину, так як вона знаходилась в м. Маріуполі, а він періодично перебував у морі. Вони купили саманний будинок, та повністю його розламали та побудували новий будинок без відповідних документів , по теперішній час будинок не здано в експлуатацію, опалення в будинку не має. Під час роботи у морі він дуже захворів та його списали на беріг. У м. Маріуполі він довгий час лікувався, не міг працювати, бо перебував на лікуванні в стаціонарі. Позивачка наполягала, щоб він працював, а потім покинула його, та поїхала з м. Маріуполя, а у 2015 році повернулася до м. Маріуполя. Через півтора року почала потребувати у нього будинок АДРЕСА_1. Зазначив, що з листопада 2012 року вони з позивачкою спільне господарство не вели, а з осені 2014 року позивачка виїхала з будинку разом з дитиною забравши всі речі добровільно. Зараз він мешкає в будинку з новою дружиною. Робот по будинку ще багато, почали тріскатися стіни, бо немає постійного опалювання. Будинок побудовано тез технічної документації та відповідних дозволів. На теперішній час, ще не можливо ввести його в експлуатацію. Просив у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просив відмовити в їх задоволенні.

Суд вислухавши сторони та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.05.2004 року. 14.07.2014 року шлюб рішенням Іллічівського райооного суду м. Маріуполя Донецької області був розірваним. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9-10).

В 2006 році знаходячись у шлюбі подружжя придбало саманий будинок АДРЕСА_1 обкладений цеглою літ. А-1, житловою площею 14,6 кв.м.; літня кухня літ. Б; сарай літ. Г; уборна літ. Д; забор №1,2; замощення 1, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 30.11.2006 року ВЕІ№329877 , який зареєстровано на позивачку, що не оспорюється сторонами по справі.(а.с.12).

Згідно державного акту про право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 від 03.12.2010 року виданий на позивачку ОСОБА_1 і на підставі рішення Маріупольської міської ради від 07.07.2009 року за №5/34-5668 позивачка є власницею земельної ділянки площею 0,0612 га, яка розташована по АДРЕСА_1, цільове призначення якого будівництво обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.14).

Згідно довідки з Іллічівського РВ у м. Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області від 03.06.2015 року №26-2063 місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано з 21.03.2007 року за адресою: АДРЕСА_1, з 28.03.2012 року за вказаною адресою зареєстрований син сторін по зазначені справі - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25.12.2015 року , яке набрало законної сили за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя, де обєктом розподілу було майно та будинок АДРЕСА_1 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та зустрічними позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 було відмовлено у зв'язку з тим, що суду не були надані нові правовстановлюючі документи на новий об'єкт нерухомості розташований по АДРЕСА_1, зважаючи на їх відсутність, внаслідок чого встановлено , що право власності на новий об'єкт нерухомості , житловий будинок , розташований за адресою по АДРЕСА_1 не оформлений в встановленому законом порядку . До виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно право власності існує лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва .

Виходячи із змісту частин 1, 2 ст. 331 ЦК України, ч. 1 ст. 182 ЦК України та пункту 8 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об'єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності.

Так, ч.3 ст.331 ЦК України чітко встановлює, що об'єктом цивільних та майнових прав до реєстрації права власності на нерухоме майно є лише будівельні матеріали та обладнання використане в процесі будівництва будинку. Отже, існування іншого об'єкту права власності до завершення будівництва жилого будинку, прийняття його до експлуатації та реєстрації права власності на нерухоме майно, окрім будівельних матеріалів - законодавчі акти України не передбачають.

Таким чином, оскільки домоволодіння, що розташоване на земельній ділянці по АДРЕСА_1 знаходиться у стані незавершеного будівництва і право власності на нього, як на нерухоме майно у подружжя не виникло, тому у задоволенні позовних вимог в частині вселення слід відмовити.

Стосовно вимог про передання позивачці відповідачем ключів від замка вхідної двері та хвіртки дома АДРЕСА_1 підлягають задоволенню, так як в судовому засіданні відповідач повідомив, що він після того як позивачка пішла з будинку змінив замок на вхідній двері в домоволодіння.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Так, в позовній заяві заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 1500,00 грн. У відповідності до ч. 3 ст. 79 ЦПК України до судових витрат належать, в тому числі, витрати на правову допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, витрати на правову допомогу, понесені позивачем складають 1500,00 грн. Позивач має право на відшкодування судових витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Виходячи з наведеного, а також частковість задоволення позовних вимог, суд вважає, що витрати за надання правової допомоги підлягають задоволенню частково у сумі 750,00 грн. та саме ця сума підлягає стягненню на користь позивача з відповідача.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243,60 грн. за вимоги немайнового характеру.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,61,88,209,212,214,215,218 ЦПК України, 331 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням та вселення до будинку - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 передати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 ключі від замка вхідної двері та хвіртки будинку АДРЕСА_1 Донецької області.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, витрати на правову допомогу в розмірі 750,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн, а всього 993,60 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Іллічівський районний суд м.Маріуполя протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А. М. Іванченко