Ухвала іменем україни
26 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г.,

КарпенкоС.О., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного підприємства «Агрофірма Ставиське» про визнання трудового договору укладеним та зобовʼязання вчинити дії,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 12 березня 2016 року,

вс т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати укладеним у період з 01 квітня до 18 жовтня 1991 року трудовий договір між ним та колгоспом ім. Ілліча с. Ставиське Козелецького району Чернігівської області та зобов'язати правонаступника колгоспу ім. Ілліча - ПП «Агрофірма «Ставиське» внести запис про роботу будівельником у колгоспі ім. Ілліча с. Ставиське Козелецького району Чернігівської області у період з 01 квітня до 18 жовтня 1991 року до трудової книжки.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилався на те, що 01 квітня 1991 року він надав документи та влаштувався на роботу до колгоспу ім. Ілліча, що знаходиться у с. Ставиське Козелецького району Чернігівської області, на посаду будівельника і фактично пропрацював у колгоспі до 18 червня 1991 року. При прийнятті позивача на роботу ним були надані всі необхідні документи: заява, паспорт та трудова книжка, при цьому йому було роз'яснено умови праці, права та обов'язки, правила внутрішнього трудового розпорядку, умови оплати праці. Крім того, його було забезпечено інструментами та необхідними матеріалами для виконання роботи.

ОСОБА_3 зазначав, що, працюючи на посаді будівельника, він отримував заробітну плату за квітень-червень 1991 року і з нарахованих до виплати сум заробітної плати ним були сплачені податки, профспілкові внески, здійснено відрахування до Пенсійного фонду, а також були нараховані та виплачені лікарняні.

18 червня 1991 року під час виконання роботи з ремонту даху тваринницького приміщення ферми колгоспу ім. Ілліча, що розташована у с. Будище Козелецького району Чернігівської області, стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму та після тривалого лікування його було визнано інвалідом І групи загального захворювання.

Як вважає позивач, роботодавець ухилився від належного оформлення трудових відносин з ним та його дії є незаконними, оскільки встановлення факту перебування у трудових відносинах та визнання укладеним трудового договору, внесення запису відомостей про роботу пов'язане з необхідністю проведення розслідування нещасного випадку та призначення пенсії на пільгових умовах.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 листопада 2015 року позов задоволено.

Визнано укладеним у період з 01 квітня до 18 червня 1991 року трудовий договір між ОСОБА_3 та колгоспом ім. Ілліча с. Ставиське Козелецького району Чернігівської області.

Зобов'язано ПП «Агрофірма Ставиське» внести запис про роботу ОСОБА_3 будівельником у колгоспі ім. Ілліча у період з 01 квітня до 18 червня 1991 року до трудової книжки ОСОБА_3

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 12 березня 2016 року зазначене судове рішення скасовано. Ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що трудові відносини між позивачем та колгоспом ім. Ілліча мали місце на загальних підставах, що підтверджується показаннями свідків та висновком Територіальної інспекції праці Чернігівській області від 22 липня 2014 року № 728/25-ТЗ 82/10-05.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в позові, дійшов висновку про недоведеність позивачем факту перебування в трудових правовідносинах з колгоспом ім. Ілліча.

Такі висновки апеляційного суду є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, які судом вірно застосовані.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 01 квітня 1991 року ОСОБА_3 надав документи та влаштувався на роботу до колгоспу ім. Ілліча, що знаходиться в с. Ставиське Козелецького району Чернігівської області, на посаду будівельника.

18 червня 1991 року під час виконання роботи з ремонту даху тваринницького приміщення ферми колгоспу ім. Ілліча, що знаходиться в с. Будище Козелецького району, стався нещасний випадок, внаслідок якого ОСОБА_3 отримав травму і після якої йому була встановлена І група інвалідності.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 24 КЗпП України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням роботодавця про прийняття працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу або розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи.

Пленум Верховного Суду України у п. 7 постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9 роз'яснив, що фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома роботодавця.

Відповідно до п. 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Судом першої інстанції в судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які підтвердили фактичний допуск ОСОБА_3 до роботи в колгоспі ім. Ілліча.

Згідно з висновком Територіальної інспекції праці у Чернігівській області від 22 липня 2014 року № 728/25-ТЗ 82/10-05 ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з колгоспом ім. Ілліча на загальних підставах як штатний працівник.

Згідно з висновком Територіальної інспекції праці у Чернігівській області від 22 липня 2014 року № 728/25-ТЗ 82/10-05 трудові відносини між ОСОБА_3 та колгоспом ім. Ілліча мали місце на загальних підставах.

Із зазначеного вище висновку вбачається, що відповідно до протоколу загальних зборів колективу колгоспу ім. Ілліча від 04 лютого 1994 року № 1 було прийнято рішення про його перейменування у КСП ім. Ілліча.

Розпорядженням Козелецької державної адміністрації від 07 березня 2000 року № 109 правонаступником майнових прав та обов'язків КСП ім. Ілліч визнано ПСП «Ставиське».

Згідно з протоколом зборів співвласників від 16 лютого 2005 року № 1 ПСП «Ставиське» реорганізовано у ПП «Агрофірма «Ставиське».

У матеріалах справи міститься рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 01 грудня 1992 року, яким був встановлений факт нещасного випадку, що стався 18 червня 1991 року, під час виконання ОСОБА_3 ремонтних робіт за договором підряду в колгоспі ім. Ілліча Козелецького району (а. с. 53).

Зазначеним рішенням суду першої інстанції підтверджується факт роботи ОСОБА_3 у складі бригади за договором підряду, який був укладений між головою колгоспу та бригадиром бригади, з ремонту тваринницького приміщення колгоспу ім. Ілліча.

У судовому засіданні апеляційного суду були досліджені матеріали цивільних справ за позовом ОСОБА_3 до директора ПП «Агрофірма «Ставиське» с. Ставиське Козелецького району Чернігівської області ОСОБА_7, треті особи: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Козелецькому районі Чернігівської області, про зобов'язання скласти акт про нещасний випадок на виробництві.

Так, рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 04 грудня 2012 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено з тих підстав, що нещасний випадок з позивачем стався під час виконання будівельних робіт за договором підряду і трудовий договір між ним та колгоспом ім. Ілліча не укладався. Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач в трудових правовідносинах з колгоспом ім. Ілліча не перебував та не надав доказів про те, що вказаний нещасний випадок стався на виробництві.

Також апеляційним судом в судовому засіданні була досліджена цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ПП «Агрофірма «Ставиське» про встановлення факту трудового каліцтва. Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 08 травня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. Мотивами відмови було те, що на час отримання каліцтва позивачем під час виконання ремонтних робіт тваринницьких приміщень між ним та колгоспом ім. Ілліча, правонаступником якого є ПП «Агрофірма «Ставиське», існували цивільно-правові відносини, які випливали з договору підряду, оскільки ОСОБА_3 не був членом колгоспу ім. Ілліча та у трудових відносинах з даним колгоспом не перебував.

З огляду на викладене, вказані судові рішення свідчать про відсутність трудових правовідносин між ОСОБА_3 та колгоспом ім. Ілліча, правонаступником якого є ПП «Агрофірма «Ставиське», та наявність між сторонами цивільно-правових відносин.

Відхиляючи посилання відповідача щодо наявності судових рішень в цій частині суд першої інстанції помилково вважав, що в цих рішеннях констатуються лише причини відмови відповідача від складання акта про нещасний випадок на виробництві та те, що відсутній належним чином оформлений договір підряду.

Оскільки судовими рішеннями, що набрали законної сили та не були оскаржені в установленому законом порядку, за участю тих самих осіб встановлені, як наявність цивільно-правових відносин між сторонами, які випливали з договору підряду, так і факт відсутності трудових правовідносин між позивачем та колгоспом ім. Ілліча, вказані обставини в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України мають преюдиційне значення і доказуванню не підлягають.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б призвели до безсумнівного переконання, що позивачем доведено перебування з колгоспом ім. Ілліча, правонаступником якого є ПП «Агрофірма «Ставиське», в трудових відносинах.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Обставини справи досліджено повно, зібраним доказам надана оцінка.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права при їх ухваленні, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судового рішення, та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновком суду по їх оцінці, тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 12 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді:О.І. Євтушенко Ю.Г. Іваненко С.О. Карпенко О.М. Ситнік