Справа № 466/3056/14 Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 88-ц/783/6/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Бермеса І.В., Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю: представника державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 ОСОБА_4, представника ОСОБА_5 ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про перегляд рішення Апеляційного суду Львівської області від 16 червня 2015 року в частині задоволених позовних вимог державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» до Брюховицької селищної ради, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи: ОСОБА_9, відділ Держземагенства у м. Львові, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра», ОСОБА_5, про визнання незаконними та скасування п.п. 2.2, 2.3 рішення Брюховицької селищної ради від 30 жовтня 2003 року №196, визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 20 липня 2004 року та від 14 липня 2004 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 08 грудня 2014 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 16 червня 2015 року рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2014 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано п.2.2 рішення Брюховицької селищної ради від 30 жовтня 2003 року №196 про передачу земельної ділянки площею 0,083 га в районі вул. Бурденка в смт. Брюховичі для дачного будівництва у власність ОСОБА_7.

Визнано незаконним та скасовано п.2.3 рішення Брюховицької селищної ради від 30 жовтня 2003 року №196 про передачу земельної ділянки площею 0,083 га в районі вул. Бурденка в смт. Брюховичі для дачного будівництва у власність ОСОБА_8.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 20 липня 2004 року серії ВВК №234339, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_9, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_10

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 14 липня 2004 року серії ВВК №234334, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_9, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_10

В задоволенні вимог державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» про витребування від ОСОБА_3 частин належних йому на праві власності земельних ділянок за кадастровими номерами :08:002:0008, :08:002:0009, площею 0,0278 га та 0,0141 га, відповідно, що перетинаються із смугою відведення Залізниці, - відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 жовтня 2015 року рішення Апеляційного суду Львівської області від 16 червня 2015 року в частині позову державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» до Брюховицької селищної ради, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи: ОСОБА_9, відділ Держземагенства у м. Львові, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра», ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В решті рішення апеляційного суду залишено без змін.

Рішення Апеляційного суду Львівської області від 16 червня 2015 року в частині задоволених позовних вимог державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» до Брюховицької селищної ради, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи: ОСОБА_9, відділ Держземагенства у м. Львові, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра», ОСОБА_5, про визнання незаконними та скасування п.п. 2.2, 2.3 рішення Брюховицької селищної ради від 30 жовтня 2003 року №196, визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 20 липня 2004 року та від 14 липня 2004 року - набрало законної сили.

28 грудня 2015 року ОСОБА_11 звернувся до Апеляційного суду Львівської області із заявою про перегляд рішення Апеляційного суду Львівської області від 16 червня 2015 року у зв'язку з нововиявленими обставинами в частині задоволених позовних вимог державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» про визнання незаконними та скасування п.п. 2.2, 2.3. рішення Брюховицької селищної ради від 30.10.2003 року №196, визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 20.07.2004 року та від 14.07.2004 року.

В заяві посилається на те, що належні станом на сьогодні йому земельні ділянки площею 0,1006 га та 0,1000 га по вул. Над Ставом, 17 в смт. Брюховичі раніше входили до складу земельної ділянки загальною площею 5,0829 га., яка згідно державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ЛВ №003390 від 26.03.1996 року належала до власності територіальної громади Брюховицької селищної ради та перебувала в постійному користуванні Управління внутрішніх справ Львівської області (ділянка була надана у постійне користування для обслуговування приміщень оздоровчого табору "Космос" по вул. Курортна, 5).

У подальшому, рішенням виконкому Брюховицької селищної ради №728 від 29 грудня 2001 року, вирішено вилучити із користування Управління внутрішніх справ Львівської області земельну ділянку, що не використовується за цільовим призначенням 0,4 га, яка закріплена за оздоровчим табором «Космос» в смт. Брюховичі по вул. Курортна, 5; вилучену ділянку віднесено до земель запасу селища; землевпорядника виконкому зобов'язано внести зміни в Державний акт на право постійного користування землею та в земельно - облікові документи.

На підставі рішення виконкому №728 від 29 грудня 2001 року інженером-землевпорядником ОСОБА_12 внесено відповідні зміни до Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ЛВ №003390 від 26 березня 1996 р., тобто в користування УМВСУ у Л/о залишилась земельна ділянка меншою площею.

Отже, після вилучення із землекористування Управління внутрішніх справ у Львівській області земельної ділянки площею 0,4 га та зарахування такої до земель запасу селища, Брюховицькою селищною радою були прийняті оскаржувані рішення від 30 жовтня 2003 року №196 про передачу земельних ділянок в районі вул. Бурденка в смт. Брюховичі для дачного будівництва площею 0,083 га у власність ОСОБА_7 та площею 0,083 га у власність ОСОБА_8 (п.п.2.2, 2.3. оскаржуваного рішення).

Вказує, що 14.06.1995 року Львівською залізницею було узгоджено з попереднім землекористувачем та Брюховицькою селищною радою спірну межу землекористування на відстані 22-23 м від залізничної колії, а в подальшому це було неодноразово підтверджено самим ДТГО "Львівська залізниця". Тому будь-які покликання позивача на порушення його прав як землекористувача у смузі відводу земельної ділянки, яка начебто має становити 30 м (замість наявних 22-23 метрів) є необгрунтованими.

Відповідач стверджує, що земельні ділянки, які надавались ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повністю знаходились в межах Державного акту на право постійного користування від 26 березня 1996 року (на право постійного користування УВС у Львівській області) та в межах земельної ділянки площею 0,4 га, вилучених рішенням Виконавчого комітету №728 від 29 грудня 2001 року.

Приймаючи рішення про надання земельних ділянок ОСОБА_7, ОСОБА_8 Брюховицька селищна рада правомірно розпоряджалась належними їй (як територіальній громаді) земельними ділянками. При цьому, в силу погодження ще 14.06.1995 року меж землекористування попередньому землекористувачу (УВС Львівської області) та розмежування у такий спосіб земель залізниці та селищної ради, права Львівської залізниці при прийнятті спірних рішень жодним чином не були порушені.

Просить рішення Апеляційного суду Львівської області від 16 червня 2015 року в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2014 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 та представника ОСОБА_5 ОСОБА_6 на підтримання заяви про перегляд рішення Апеляційного суду Львівської області від 16 червня 2015 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, пояснення представника державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» ОСОБА_2 про залишення заяви без задоволення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах ч.2 ст.361 ЦПК України колегія суддів приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Відповідно до положень ч.2 ст.361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є:

істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправдивий висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

встановлення Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Із аналізу даної правової норми випливає, що нововиявленою може бути визнана лише обставина, яка існувала в об'єктивній дійсності на момент ухвалення рішення. Не можуть бути нововиявленими нові, тобто, такі, що виникли чи змінилися після постановлення рішення обставини, а також обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях. Під істотними для справи обставинами законодавець розуміє такі обставини та факти, що якби вони були відомі при розгляді справи, то суд ухвалив би принципово інше рішення.

У п.4 Постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільно-процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», зазначається, що вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не повязані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для предявлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами.

Як нововиявленими обставинами ОСОБА_3 зазначає, що приймаючи рішення №196 від 30 жовтня 2003 року про надання земельних ділянок ОСОБА_7 площею 0,083 га (п.2.2.) та ОСОБА_13 площею 0,0083 га (п.2.3.) Брюховецька селищна рада правомірно розпоряджалась належними її (як територіальній громаді) земельними ділянками, оскільки ще раніше у 1995 році між Львівською залізницею, попереднім землекористувачем (УВС у Львівській області) та селищною радою було узгоджено спірну межу землекористування на відстані 22-23 метрів від залізничної колії.

Зазначені обставини не можуть вважатися істотними для справи обставинами, що не були і не могли бути відомі відповідачу на час розгляду справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що земельні ділянки які були передані у власність ОСОБА_7 та ОСОБА_13 (згідно рішення №196 від 30 жовтня 2003 року (п.2.2., 2.3.) по точках «А» і «Б» межують із землями Львівської залізниці, однак підпис в узгоджувальному акті представника залізниці відсутній. Тому не були погоджені межі землекористування між ОСОБА_7 та залізницею та між ОСОБА_13 та залізницею при вирішенні питання передачі їм земельних ділянок площею 0,083 га та 0,083 га.

У той же час, право державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» на постійне користування землями смуги відведення лінії Рудно-Підбірці Львівської залізниці в адміністративних межах м. Львова від 4+850 м. до 11+106 м. підтверджується Планом смуги відводу цієї лінії від 1962 року, розробленого проектною організацією Дорпроект Південно-західної залізничної дороги СРСР-МПС (т.1 а.с.30-34).

Враховуючи те, що земельні ділянки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були передані Брюховицькою селищною радою у приватну власність для дачного будівництва частково за рахунок земель, які знаходяться у правомірному користуванні ДТГО «Львівська залізниця», без попереднього їх вилучення у встановленому законом порядку, без зміни цільового призначення, без узгодження із залізницею, як суміжним землекористувачем меж земельних ділянок, чим порушено права позивача на користування земельною ділянкою для обслуговування залізничного полотна та забезпечення безпеки руху, судом апеляційної інстанції обґрунтовано скасовано п.п.2.2. та 2.3. рішення Брюховицької селищної ради від 30 жовтня 2003 року, та договори купівлі-продажу від 14 липня 2004 року, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та від 20 липня 2004 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_9

По суті, ОСОБА_3 подає нові докази по справі, що у 1995 році між Львівською залізницею, УМВСУ у Львівській області та Брюховицькою селищною радою було узгоджено спірну межу на відстані 22 23м від залізничної колії, що не відповідає дійсності та суперечить Плану смуги відводу цієї лінії від 1962 року наявного у матеріалах справи, а також матеріалам геодезичної зйомки згідно з якими, площа накладення на земельну ділянку ОСОБА_3 кадастровий номер :08:002:0008 становить 0,0278 га, а на земельну ділянку ОСОБА_3 кадастровий номер :08:002:0009 становить 0,0141 га, що не дає підстав для перегляду за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Львівської області від 16 червня 2015 року.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319, 361, 365 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Львівської області від 16 червня 2015 року в частині задоволених позовних вимог ДТГО «Львівська залізниця» до Брюховицької селищної ради, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи: ОСОБА_9, відділ Держземагенства у м. Львові, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра», ОСОБА_14, про визнання незаконними та скасування п.п.2.2., 2.3. рішення Брюховицької селищної ради від 30 жовтня 2003 року №196, визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 20 липня 2004 року та від 14 липня 2004 року залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Бермес І.В.

ОСОБА_15