Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/2889/16-ц
Провадження № 2/191/918/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Бондаренко Г.В.
за участю секретаря Сірченко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що на підставі договору дарування ВАМ № 563244 р. 2117/ від 20 серпня 2003 року, посвідченого нотаріусом Синельниківського нотаріального округу ОСОБА_3, йому належить право приватної власності на житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вулиця Полтавська, № 17. У цьому житловому будинку зареєстровані: син позивача ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1; дочка позивача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2; дружина позивача ОСОБА_5, та її дочка ОСОБА_6.
Син ОСОБА_7 та дочка ОСОБА_7 прописані за їх проханням. Син ОСОБА_7 ніколи не жив у будинку і добровільно зніметься з реєстраційного обліку. Дочка ОСОБА_7 проживала у будинку. З 15 квітня 2014 року без попередження, вона покинула будинок, виїхала у невідоме місце, не проживає у житловому будинку. Іноді дочка дзвонить позивачу по телефону, але повідомити місце свого знаходження категорично відмовляється. Знятися з реєстрації по будинку, дочка відмовляється мотивуючи відмову втратою свого паспорта.
Позивач зареєстрований у будинку з 09 березня 2006 року. 05 червня 2014 року він знявся з реєстрації, бо вирішив, що у будинку буде проживати відповідачка, тому у 2013 році переїхав жити до матері, яка потребує догляду у квартиру АДРЕСА_1, де і зареєструвався. Зараз позивач з дружиною та її дочкою мешкають у будинку № 17 по вулиці Полтавський м. Синельникове, роблять там ремонт та облаштовують нове опалення. Дотепер ОСОБА_2, перебуває на реєстраційному обліку в житловому будинку, що непокоїть позивача та створює перешкоди у користуванні житловим будинком: вона вже не є членом його сім'ї, або наймачем житлового приміщення, домовленостей між позивачем та відповідачкою щодо користування житловим будинком не існує; протягом тривалого часу, а саме двох років без поважних причин вона не проживає у будинку. Тож позивач вважає, що відповідач втратили право користування житловим приміщенням у його будинку, її реєстрація у призводе позивача до зайвих витрат за комунальні послуги за які нараховується за кількістю зареєстрованих осіб. Просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком № 17 по вулиці Полтавській, м. Синельникове Дніпропетровської області.
До початку судового засідання позивач надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити не заперечував проти заочного розгляду справи.
У відкрите судове засідання відповідач не зявилася з невідомої суду причини, хоча про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином.
Відповідач про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить рекомендовані повідомлення з відміткою про отримання , які є в матеріалах справи. Відповідно до абзаців 4, 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справі, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.
В матеріалах справи є договір договору дарування ВАМ № 563244 р. 2117/ від 20 серпня 2003 року, посвідченого нотаріусом Синельниківського нотаріального округу ОСОБА_3, та витяг про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Синельниквське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 9654536 від 24.01.2006 р. про реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно на його ім'я за № 2558/Д-1 стор. 214 в книзі: Д-12 стор. 188 з яких вбачається, що ОСОБА_1 належить право приватної власності на житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вулиця Полтавська, № 17(а.с.4,5).
В матеріалах справи є довідка про склад сім'ї видана 25.05.2016 року головою квартального комітету №13, а також акти про не проживання з яких вбачається, що в будинку за вказаною адресою проживають: позивача ОСОБА_1, його жінка ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_6 Син позивача ОСОБА_1 та дочка позивача - відповідач по справі ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, але не проживає за вищезазначеною адресою(а.с.7-9).
Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
При цьому суд вважає необхідним зазначити, що оскільки право користування чи позбавлення права користування житлом повязано з правом відповідача на житло, наряду з вказаними нормами цивільного законодавства України, до виниклих правовідносин слід застосувати норми житлового законодавства України.
Згідно ч.2,3 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.
Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. При цьому положенням ч. 4 цієї статті встановлено, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.
Згідно ст. 319 ЦК України власник майна володіє, користується, розпоряджається своїм майнам на власний розсуд.
Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Приписами ч.1ст. 321 ЦК України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.
Реєстрацією відповідача в належному позивачу на праві власності будинку порушуються її законні права та інтереси. Несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг.
Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову про визнання ОСОБА_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку №17 вул. Полтавській, м. Синельникове, Дніпропетровської області, оскільки відповідач не проживає у вищевказаному житловому будинку більше одного року без поважної причини.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 64, 72, 156 ЖК України, ст.317, 319,405 ЦК України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 80, 88, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги задовольнити .
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя: ОСОБА_8