справа № 165/1834/16-ц
провадження №2-о/165/63/16
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року м. Нововолинськ

Суддя Нововолинського міського суду Волинської області Ференс-Піжук О.Р., розглянувши заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Іваничівське обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області про встановлення факту можливого набуття статусу "інвалід з дитинства",

встановив:

26 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту можливого набуття статусу "інвалід з дитинства".

Відповідно до ч.1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Предявлена позовна заява ухвалою суду від 28.09.2016 року була залишена без руху, оскільки подана з порушенням ст. 119 ЦПК України, а саме в заяві заявник просила встановити факт того, що письмовий витяг з офіційного експертного рішення ЛТЕК про визнане захворювання перенесене у дитинстві - виписка з акта огляду ЛТЕК №б/н серії Л-70 №287753 видана Печерською лікарсько-трудовою експертною комісією м. Києва на імя ОСОБА_1 свідчить про те, що їй могли встановити категорію "дитина-інвалід" при зверненні до ЛКК ще до виповнення нею повноліття - до 1977 року. Такий виклад заявлених вимог є незрозумілим суду. Заявник у заяві не вказала який конкретно факт вона просить встановити, та посилался на припущення.

Більше того, до заяви додано копію рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 17 грудня 2015 року, яким ОСОБА_1 встановлено факт настання інвалідності з дитинства, а саме внаслідок захворювання у дитинстві на двосторонню хронічну сенсоневральну туговухість четвертого ступеня, у віці до 18 років та встановлено належність останній правовстановлюючого документу. Вищезазначене рішення дає суду всі підстави вважати, що аналогічні вимоги були предметом розгляду в суді.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду Укрїани №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст.137 ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст.274 ЦПК України (1502-06). Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя відповідно до ст.139 ЦПК постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвалу суду про залишення позову без руху заявник отримала 10.10.2016 року про, що свідчить поштове повідомлення, станом на 27.10.2016 року вказані в ухвалі суду від 28.09.2016 року недоліки не усунуті, тому врахувавши вище викладене, приходжу до висновку, що позовну заяву слід вважати не поданою та повернути позивачу.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви.

Врахувавши вищевикладене, приходжу до висновку про необхідність повернення заявнику сплаченого судового збору в розмірі 275 грн. 60 коп. (квитанція № 18698 від 14.09.2016 року.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя,-

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Волинське обласне бюро медико-соціальної експертизи Волинської обласної державної адміністрації про встановлення факту можливого набуття статусу "дитина-інвалід визнати неподаною та повернути позивачу.

Повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованій за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, сплачений судовий збір в сумі 275 (двісті сімдесят пять) грн. 60 коп. за квитанцією № 18698 від 14.09.2016 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Волинське обласне бюро медико-соціальної експертизи Волинської обласної державної адміністрації про встановлення факту можливого набуття статусу "дитина-інвалід".

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги, яка подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.Р. Ференс-Піжук