Справа № 628/2673/15-ц
Провадження № 2/628/53/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016р. Купянський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого судді Клімової С.В.

за участю секретаря - Бавики Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Купянську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відновлення порушеного права, про усунення перешкод в користуванні житловим будинком та виселення, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить суд про відновлення порушенного права, про усунення перешкод в користуванні житловим будинком та виселення відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з будинку № 90 по вулиці Червоній в с.Петропавлівка, Купянського району Харківської області, мотивуючи свої вимоги тим, що є власником зазначеного житлового будинку, відповідачі не є членами його сімї, які понад один рік без поважної причини не проживають у зазначеному будинку, тим самим створюють перешкоду у здійсненні його права власності на житловий будинок.

В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, пояснивши, що відповідачі не є членами його сімї, так як з відповідачкою розірвав шлюб. Однак відповідачі проживають в належному позивачеві домоволодінні, у звязку з чим позивач створивши нову сімю не має можливості проживати в своєму домі. Підтвердив, що відповідачі в 2003 році оселилися в будинку позивача зі згоди останнього. Заперечення на позов не визнав. Просить суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала пояснивши, що з позивачем з 2003 року проживали єдиною сімєю. Шлюб зареєстрували в 2004 році, який був розірваний у 2010 році. Разом з позивачем в 2003 році купували дім за № 90 по вулиці Червоній в с.Петропавлівка, Купянського району Харківської області, та з зазначеного часу позивач, відповідачка, а також її, на той час неповнолітні діти, відповідачі по справі ОСОБА_3, та ОСОБА_4, стали проживати в ньому. Після розірвання шлюбу, позивач став вимагати, щоб відповідачка зі своїми дітьми залишила дім., однак враховуючи те, що приймала участь у придбані будинку, іншого житла не має, вважає, що має право проживати в спірному будинку, у звязку з чим просить суд відмовити позивачу в задоволені позову.

Відповідачі ОСОБА_3, та ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснили, що разом з матірю, відповідачкою ОСОБА_2 та позивачем з 2003 року стали проживати єдиною сімєю в будинку № 90 по вулиці Червоній в с.Петропавлівка, Купянського району Харківської області. Після розірвання шлюбу матері з позивачем, відповідачі продовжили проживати в зазначеному будинку, де проживають до теперішнього часу, оскільки іншого житла не мають. Позивач зі свого боку чинить перепони в проживанні у будинку, шляхом відключення будинку від мережі електропостачання. Просять суд залишити позов без задоволення.

Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 60 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, коли мають місце підстави звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. А також вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України, згідно якої обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, дотримуючись принципу диспозитивності, передбаченого ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, позивачу на праві приватної власності належить домоволодіння за адресою: Харківська область, Купянський район, с.Петропавлівка, вулиця Червона, 90, що підтверджується договором купівлі-продажу від 06.08.2003 року, технічною документацією на домоволодіння.

З 04.08.2004 року по 17.12.2010 року позивач з відповідачкою знаходилися в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 17.12.2010р. та свідоцтвом про народження дитини.

Довідкою з Петропавлівської сільської ради Купянського району Харківської області підтверджується, що сторони по справі зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3-10,12).

Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону та за рішенням суду.

Частиною 2 статті 64 ЖК України передбачено, що до членів сім'ї наймача належать дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство

Згідно ч. 3 ст. 64 ЖК України якщо особи, зазначені в частині другій статті 64 ЖК України, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

В силу ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу

Частинами 1, 4 ст. 156 ЖК України встановлено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, зокрема один з подружжя власника, їх діти і батьки. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Ставлячи питання про усунення перешкод з боку відповідачів щодо здійснення позивачем права власності на житловий будинок, позивач керується вимогами ст..405 ч.2 ЦК України, яка передбачає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. ,

Однак виходити з розуміння сім'ї за житловим законодавством то відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України "до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство".

Сторони в судовому засіданні підтвердили той факт, що вони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, позивач з відповідачкою розірвали шлюб.

Крім того, позивач в судовому засіданні підтвердив, що відповідачі проживають в спірному будинку, у звязку з чим в позовній заяві виклав вимоги, щодо позбавлення відповідачів права користування житловим будинком. Зазначені обставини дають суду підстави вважати, що акт від 30.07.2015 року складений комісійно про не проживання відповідачів в спірному будинку з червня 2014 року не є належним доказом по справі (а.с.11).

Суд, оцінивши достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вважає що позивачем у судовому засіданні не доведено перед судом свого позову, що є його обовязком відповідно до ст. 10 ЦПК України, при цьому суд сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи розяснював сторонам їх права та обовязки, попереджував про вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяв здійсненню їхніх прав.

На підставі викладеного, суд вважає, що позов є необґрунтований і не підлягає задоволенню, насамперед як спосіб захисту прав, інтересів та свобод відповідачів, оскільки вони оселилися у спірному будинку як члени сімї позивача, зі згоди останнього, розірвання шлюбу між позивачем та відповідачкою само по собі не є підставою вважати, що відповідачі повинні бути позбавлені права користування житловим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60,61, 209, 212, 214-218, 224-226 ЦПК України, ст.405, 317, 391 ЦК України, ст.ст. 64, 156, 157 ЖК України, ст. 47 Конституції України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відновлення порушеного права, про усунення перешкод в користуванні житловим будинком та виселення - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Купянський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-ий строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текс рішення виготовлений 10.02.2016 року.

Суддя Купянського міськрайонного суду С.В. Клімова