Провадження № 4-с-45/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2016 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді - Лазаренко В.В.

з участю секретаря - Подобєда О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в м. Києві Махової Діани Анатоліївни, державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області Охріменко Наталії Миколаївни, зацікавлена особа: Публічне акціонерне товариство "ПроКредит Банк", -

В С Т А Н О В И В :

23.09.2015 ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною вище скаргою в якій, з врахуванням уточненої заяви від 27.11.2015 року, просить :

- визнати неправомірними дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві по винесенню постанови від 28 жовтня 2014 року про стягнення з боржника виконавчого збору у виконавчому провадженні № 36381432;

- скасувати постанову відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 28 жовтня 2014 року про стягнення з боржника виконавчого збору у виконавчому провадженні № 36381432.

- скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київській області від 04 вересня 2015 року про відкриття виконавчого провадження № 48620213.

Обгрунтовуючи свої вимоги, заявник посилається на наступне.

11.02.2013 року на підставі виконавчого листа № 2-2669/12, виданого 19.12.2012 Солом'янським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1, як поручителя, на користь ПАТ «ПроКредитБанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 7 869 075, 96 грн., відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження № 36381432.

Посилаєьтся на те, що він без жодних примусових заходів в добровільному порядку виконав свої зобов'язання перед стягувачем ПАТ «ПроКредит Банк», що підтверджується листом останнього від 25.08.2015 про повернення без виконання виконавчого документа.

Разом з цим, в рамках виконавчого провадження № 36381432, державним виконавцем винесено постанову про стягнення з нього виконавчого збору від 28.10.2014 р.

Постановою № 48620213 від 04.09.2015 відкрито виконавче провадження на підставі постанови № 36381432 від 28.10.2014р. про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1.

Скаржник вважає, що постанова № 36381432 від 28.10.2014 р. про стягнення виконавчого збору та постанова № 48620213 від 04.09.15 р. про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору є безпідставними, необґрунтованими та підлягають скасуванню, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом, а виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

У судове засідання представник заявника не з`явився. Подав письмову заяву про розгляд справи у відсутності заявника та його представника.

Зацікавлені особи, державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в м. Києві Махова Діана Анатоліївна, державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області Охріменко Наталія Миколаївна, в судове засідання не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В своїх письмових запереченнях Махова Д.А. зазначає, що вимоги заявника не визнає, просить відмовити в задоволенні скарги, справу розглядати за її відсутності. При цьому направляє на адресу суду копію матеріалів виконавчого провадження.

Зацікавлена особа, ПАТ "ПроКредитБанк", в судове засідання не направила свого представника для участі в розгляді справи. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Подала суду письмові пояснення з яких вбачається, що Банк підтримує заяву ОСОБА_1 в просить її задовольнити. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представників зацікавлених осіб.

Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження, приходить до висновку про те, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 11.02.2013 року на підставі виконавчого листа № 2-2669/12, виданого 19.12.2012 Солом'янським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1, як поручителя, на користь ПАТ «ПроКредитБанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 7 869 075, 96 грн., відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження № 36381432.

11.02.2013 року, в рамках ВП № 36381432, винесено постанову про арешт майна боржника, ОСОБА_1, та оголошення заборони на його відчуження в межах суми стягнення 7 869 975, 96 грн..

20.03.2013 державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника.

Відомостей про те, що вказані постанови були належним чином вручені ОСОБА_1 матеріали виконавчого провадження не містять, що вбачається з належним чином завіреної копії матеріалів виконавчого провадження № 36381432, наданої зацікавленою особою.

25.03.2014 на адресу ОСОБА_1 державним виконавцем направлено «Виклик державного виконавця» на 14.03.2014 року, який було отримано ОСОБА_1 12.03.2014.

В жовтні 2014 року державним виконавцем винесено постанову про залучення працівників органів МВС України для участі у виконавчому провадженні. Зокрема, для здійснення примусового приводу ОСОБА_1 до ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві на 24.10.2014.

За повідомленням Солом`янського РУГУ МВС України в м. Києві від 02.12.2014 року здійснити привід ОСОБА_1 на 24.10.2014 року не виявилося можливим в зв'язку з неможливістю встановити місце перебування особи.

28.10.2014 державним виконавцем винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору.

04.02.2015 винесена постанова про закінчення ВП № 36381432 з направленням виконавчого документу до ВПВР УДВС ГУЮ у Київській області для організації подальшого виконання з огляду на те, що майно боржника, на яке необхідно звернути стягнення, знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

11.02.2015, постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Лященко М.М., відкрито виконавче провадження № 46517583 по виконанню виконавчого листа № 2-2669/12, виданого 19.12.2012 Солом'янським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1, як поручителя, на користь ПАТ «ПроКредитБанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 7 869 075, 96 грн..

25.09.2015 року стягувач, ПАТ «ПроКредитБанк», повідомив ВПВР УДВС ГУЮ у Київській області про те, що боржником ОСОБА_1 повністю погашено заборгованість перед АТ «ПроКредитБанк» боргу в сумі 7 869 075,96 грн. за виконавчим листом № 2-2669/12, виданого 19.12.2012 Солом'янським районним судом м. Києва.

Стягувач, ПАТ «ПроКредитБанк», листом від 21.01.2016 року повідомив і суд про те, що між Банком та боржниками, ОСОБА_1 і ОСОБА_5, 18 травня 2015 року була укладена угода про порядок погашення заборгованості боржниками, після чого боржниками в добровільному порядку були повністю погашена заборгованість за виконавчими документами, в тому числі і за рішенням Солом'янського районного суду м.Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПроКредитБанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 7 869 075, 96 грн..

Таким чином, судом встановлено, що боржником ОСОБА_1 до початку примусового виконання рішення суду, в добровільному порядку, погашено заборгованість перед АТ «ПроКредитБанк» боргу в сумі 7 869 075,96 грн. за виконавчим листом № 2-2669/12, виданим 19.12.2012 Солом'янським районним судом м. Києва.

При цьому, будь яких виконавчих дій з примусового виконання рішення суду, державним виконавцем не проводилося.

Разом з цим, в рамках виконавчого провадження № 36381432 винесено постанову від 28.10.2014 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 768 907,59 грн..

04.09.2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №48620213 щодо виконання постанови № 36381432 від 28.10.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 768 907,59 грн..

За наслідками розгляду даної справи, суд дійшов висновку про те, що постанова №46517583 від 11.02.2015 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 768 907,59 грн. винесена державним виконавцем безпідставно, з порушенням вимог ч. 3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», з огляду на наступне.

Згідно ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми,

що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачени хцим Законом.

Як вже зазначено вище, державним виконавцем 11.02.2013 року на підставі виконавчого листа № 2-2669/12, виданого 19.12.2012 Солом'янським районним судом м. Києва, відкрито виконавче провадження, надано строк на добровільне виконання рішення суду, протягом 7 днів з моменту винесення постанови.

Вказана постанова сторонами виконавчого провадження не оскаржувалася у встановленому законом порядку.

Разом з цим, слід звернути увагу на наступне.

Матеріали виконавчого провадження, копія яких надана суду зацікавленою особою, не містять даних про те, що вказана постанова була направлена боржникові ОСОБА_1, отримана ним і ОСОБА_1 мав можливість виконати добровільно у встановлені державним виконавцем строк рішення суду.

В рамках вказаного виконавчого провадження № 36381432, державним виконавцем 28.10.2014 року винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується за виконавчими документами у разі перерахування коштів стягувачу у випадку, передбаченому частиною другою статті 27 цього Закону.

Згідно ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на майно та кошти боржника, боржник за погодженням з державним виконавцем має право у строк до початку примусового виконання рішення реалізувати належне йому майно чи передати кошти в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Стаття 32 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює виключний перелік заходів примусового виконання рішення, а саме заходами примусового виконання рішень є:1)звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;2)звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;3)вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;4)інші заходи, передбачені рішенням.

Встановлено, що заходи примусового виконання рішення суду за виконавчим листом № 2-2669/12, виданим 19.12.2012 Солом'янським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПроКредитБанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 7 869 075, 96 грн., відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві та відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області не поводилися.

Державним виконавцем від стягувача отримано документальне підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання.

Між тим, 04.09.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 48620213 щодо виконання постанови № 36381432 від 28.10.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 768 907, 59 грн..

Згідно ч. 3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій з боржника не стягуються.

Сплив строку, наданого на добровільне виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання, які в цьому випадку не вчинялися. До такого висновку дійшов ВСУ в постанові від 28.01.2015 року № 3-217гс14.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про те, що постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 28.10.2014 року та постанова про відкриття виконавчого провадження № 48620213 від 04.09.2015 року винесені без достатніх правових підстав, в супереч вимогам ч. 3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки: станом на 28.10.2014 року боржник ОСОБА_1 не отримував постанови про відкриття виконавчого провадження та, виходячи з цього, не мав можливості виконати рішення суду в добровільному порядку; станом на 28.10.2014 року державним виконавцем не було проведено жодної дії, спрямованої на примусове виконання рішення суду; станом на 25.08.2015 року державний виконавець отримала документальне підтвердження повного виконання рішення боржником; боржник ОСОБА_1 виконав у добровільному порядку судове рішення в повному обсязі, шляхом передання всього належного йому майна, а саме: було передано стягувачеві житло (будинок та земельна ділянка) та нерухоме майно (автомобіль), і заходи примусового виконання рішення, відповідно до ст.32 ЗУ «Про виконавчепровадження», державним виконавцем не проводилися.

Однак, з 28.10.2014 року існувала постанова про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 786 907,59 гривень, на підставі якої 04.09.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №48620213.

Такі обставини порушують права і інтереси скаржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог заявника в частині скасування постанови відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 28 жовтня 2014 року про стягнення з боржника виконавчого збору у виконавчому провадженні № 36381432 та скасування постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київській області від 04 вересня 2015 року про відкриття виконавчого провадження №48620213.

Між тим, суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги заявника про визнання неправомірними дій відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві по винесенню постанови від 28 жовтня 2014 року про стягнення з боржника виконавчого збору у виконавчому провадженні № 36381432, оскільки за змістом ст. 383 ЦПК України оскарженню підлягають рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, а не відділу державної виконавчої служби.

За таких обставин відсутні правові підстави для визнання дій відділу примусового виконання рішень неправомірною.

Керуючись ст. ст. 383-388 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в м. Києві Махової Діани Анатоліївни, державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області Охріменко Наталії Миколаївни, зацікавлена особа: Публічне акціонерне товариство "ПроКредит Банк", - задовольнити частково.

Скасувати постанову відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 28 жовтня 2014 року про стягнення з боржника виконавчого збору у виконавчому провадженні № 36381432.

Скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київській області від 04 вересня 2015 року про відкриття виконавчого провадження № 48620213.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: