Ухвала

іменем україни

30 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Коротуна В.М., Нагорняка В.А.,

Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного підприємства «Маяк-ООК», третя особа - Приватне акціонерне товариство «А/Т тютюнова компанія «В.А.Т.-Прилуки», про стягнення невиплаченої заробітної плати, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 22 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, вказуючи, що він з 01 січня 2012 року працював водієм в Приватному підприємстві «Маяк-ООК» (далі - ПП «Маяк-ООК») на підставі трудового договору.

28 квітня 2012 року ним було підписано додаткову угоду до трудового договору, згідно з якою умови оплати його праці були змінені на відрядні з 01 травня 2012 року з розрахунку тарифу 0,185 грн за кожен короб переміщених вантажів.

Вважаючи, що ПП «Маяк-ООК» невірно проводилося нарахування заробітної плати, позивач просив стягнути з ПП «Маяк-ООК» суму недорахованої та невиплаченої зарплати за весь період його роботи в розмірі 250 485 грн 36 коп.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 22 грудня 2015 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 з 01 січня 2012 року був прийнятий на роботу в структурний підрозділ «Прилуки» ПП «Маяк-ООК» на посаду приймальника-здавальника харчової продукції.

Відповідно до п. 10 вказаного договору позивача попереджено, що з 01 травня 2012 року роботодавцем буде здійснено переведення складу на відрядну форму оплати праці відповідно до затвердженого тарифу - 0,185 грн за один короб обслуговувальних вантажів, про що 28 квітня 2012 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1.

Наказом від 30 січня 2014 року № 09-К було звільнено працівників, у тому числі ОСОБА_3, з роботи у зв'язку із закінченням строку дії строкового договору.

01 лютого 2014 року між ПП «Маяк-ООК» та ОСОБА_3 було укладено строковий трудовий договір, згідно з яким ОСОБА_3 прийнято на роботу в структурний підрозділ «Прилуки» ПП «Маяк-ООК» на посаду приймальника-здавальника харчової продукції на період з 01 лютого 2014 року по 31 грудня 2015 року.

Відповідно до п. 10 вказаного договору оплата праці здійснюється за відрядною системою згідно із затвердженими тарифами: при відвантаженні готової продукції - 0,259 грн за один короб готової продукції; при прийомі такої продукції - 0,185 грн за один короб готової продукції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що 27 квітня 2012 року позивач був ознайомлений з наказом № 95/1-ОД про переведення на колективну (бригадну) відрядну форму оплати праці. При цьому до складу бригади входять не лише приймальники-здавачі готової продукції, а і інші особи, й загальна кількість членів бригади складає 13 осіб, а не 10, як це зазначає позивач в змінених позовних вимогах. Наданий позивачем розрахунок зарплати здійснений відповідно до п. п. 4.2, 4.2.1 Положення про оплату праці та стимулювання працівників, які передбачають розрахунок за відрядною системою, в той час як при обчисленні зарплати за бригадною формою оплати необхідно керуватися п. п. 4.3, 4.3.1, які передбачають собою врахування КТУ працівника за місяць та інших показників, а позивачем це не було враховано при визначенні суми недоплаченої йому зарплати, в зв'язку з чим його розрахунок є невірним. Оскільки позивачем зроблені розрахунки на підставі невірного застосування положень про оплату праці і не доведено в суді, що саме таким чином, а не за бригадною формою оплати повинен здійснюватися розрахунок його зарплати, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд встановив, що згідно з наказом від 03 січня 2012 року № 03-ОД у зв'язку з запровадженням колективної (бригадної) відрядної оплати праці на дільниці «Прилуки» було внесено зміни до штатного розпису із зазначенням складу бригади по кожному складу окремо, в тому числі і по складу готової продукції визначено склад виробничої бригади в кількості 25 чоловік.

У зв'язку зі змінами в штатному розписі наказом від 03 січня 2012 року № 05-ОД на підприємстві було затверджено Положення № 4 про виробничу бригаду складу готової продукції (дільниця «Прилуки»), визначення і застосування КТУ, за змістом якого до складу бригади включено працівників різних професій, які виконують комплекс технологічно різнорідних, але взаємопов'язаних робіт, що охоплюють повний цикл комплексного обслуговування вантажів. Вказаним положенням визначено, що бригада за своєю структурою є комплексною, склад і штатну чисельність виробничої бригади і бригадира затверджує директор підприємства.

Наказом від 03 січня 2012 року № 06-ОД було затверджено склади виробничих бригад на дільниці «Прилуки», згідно з яким до бригади складу готової продукції було включено 25 працівників, в тому числі і позивача, з покладенням обов'язку роботи в умовах колективної відрядної системи оплати праці починаючи з 01 травня 2012 року. Передбачено ознайомлення працівників з відміткою в журналі реєстрації інструктажів з питань охорони праці, а подальша зміна бригад підлягала фіксуванню в наказах по підприємству на підставі доповідних записок менеджера з логістики дільниці «Прилуки».

Згідно з наказом від 03 січня 2012 року № 07-0Д на менеджера ОСОБА_4 покладено обов'язок ознайомлення працівників бригад, зокрема, і з Положенням № 4 про виробничу бригаду складу готової продукції дільниці «Прилуки» під час проведення інструктажів працівників.

Наказом від 26 квітня 2012 року № 94-ОД роботодавцем було внесено зміни до штатного розпису з 01 травня 2012 року, за наказом від 27 квітня 2012 року № 95/1-ОД з метою оптимізації роботи дільниці, врегулювання затрат по фонду заробітної плати у співвідношенні до тарифів, з метою мотивації і стимулювання персоналу складу готової продукції в умовах колективної (бригадної) відрядної форми оплати праці згідно із загальним об'ємомо виконаних робіт з 01 травня 2012 року склад готової продукції дільниці «Прилуки» було переведено на відрядну систему оплати праці згідно із затвердженим тарифом: 0,185 грн за один короб переміщеного вантажу. Зобов'язано менеджера ОСОБА_4 ознайомити працівників з наказом про зміни в системі оплати праці та в термін до 14 травня 2012 року надати у відділ кадрів підприємства підписані з працівниками додаткові угоди до чинних трудових договорів з врахуванням введених тарифів. З даним наказом було ознайомлено ОСОБА_3, який продовжував працювати за вказаними умовами та наказу не оспорював.

Наказом від 30 січня 2014 року № 09-К було звільнено з роботи працівників ПП «Маяк-ООК», в тому числі ОСОБА_3, у зв'язку з закінченням дії строкового трудового договору.

Наказом від 31 січня 2014 року № 11-К позивача було зараховано до виробничої бригади складу готової продукції дільниці «Прилуки», ознайомлення з яким позивач підтвердив особистим підписом.

01 лютого 2014 року між ПП «Маяк-ООК» га ОСОБА_3 було укладено трудовий договір про прийом його на роботу приймальником-здавальником харчової продукції на дільницю «Прилуки», у заяві про прийом на роботу позивачем зазначалось, що він ознайомлений з положеннями колективного договору, з системою оплати праці відповідно до пунктів 4.3, 4.3.1, 4.3.2 та з положенням про виробничу бригаду в складі 25 осіб.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції виходив з того, що можливість колективної (бригадної) форми оплати праці передбачено Положенням № 4 про виробничу бригаду складу готової продукції (дільниця «Прилуки»), Положенням про оплату та стимулювання працівників ПП «Маяк-ООК», а також колективним договором ПП «Маяк-ООК» на 2012-2015 роки, яким визначено форму нарахування заробітної плати бригади, а також форму нарахування заробітної плати окремого працівника, яка розраховується, виходячи з загального заробітку бригади з врахуванням кількості годин, відпрацьованих працівником в складі бригади за місяць, середнього арифметичного значення КТУ працівника за місяць, суми коефіцієнту - годин всіх працівників бригади та дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3

Такі висновки ґрунтуються на фактичних обставинах, встановлених судом, на доказах, поданих сторонами, які судом належним чином оцінені, і відповідають вимогам закону, який правильно застосовано.

Положеннями ст. 94 КЗпП України, ст. 1, 2, 4 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата, це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган за трудовим договором виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно - ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи і організації і максимальним розміром не обмежується. До складу заробітної плати входить: 1) основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників; 2) додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Джерелом коштів на оплату праці працівників госпрозрахункових підприємств є частина доходу та інші кошти, одержані внаслідок їх господарської діяльності.

Згідно ст. 97 КЗпП України та ст. 15 Закону України „Про оплату праці" оплата праці працівників на підприємствах, в установах і організаціях здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці, яка може провадитися як за результатами індивідуальних, так і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Статтями 21, 22 Закону України «Про оплату праці» працівникам гарантовано право на оплату їх праці на підставі укладеного трудового договору відповідно до актів законодавства і колективного договору. Суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Вирішуючи спір, суд правильно виходив з того, тариф 0,185 грн за переміщений короб згідно з додатковою угодою від 28 квітня 2012 року до трудового договору було встановлено для бригади складу готової продукції, а не безпосередньо для позивача.

Крім того, уточненням позовних вимог, позивач фактично підтвердив факт роботи в умовах відрядної бригадної системи оплати праці.

Судом правильно враховано положення внутрішніх нормативних актів роботодавця, якими встановлено колективну (бригадну) форму, колективний договір ПП «Маяк-ООК» на 2012-2015 роки, яким визначено форму нарахування заробітної плати бригади, а також форму нарахування заробітної плати окремого працівника, яка розраховується, виходячи з загального заробітку бригади з врахуванням кількості годин, відпрацьованих працівником в складі бригади за місяць, середнього арифметичного значення КТУ працівника за місяць, суми коефіцієнто-годин всіх працівників бригади та передбачено, що загальна сума заробітної плати кожного працівника складу готової продукції за місяць не може перевищувати загального розміру заробітної плати складу готової продукції.

За таких обставин суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

З урахуванням вказаних норм колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги про неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 22 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: В.М. Коротун

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана