Справа № 383/1457/15-ц
Провадження №2/383/82/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2016 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Бондаренка В.В.,

за участю:

секретаря Могиленко В.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2.,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника третьої особи ОСОБА_5 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бобринець Кіровоградської області в залі засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта», третя особа ОСОБА_5, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

18 грудня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом в якому просив поновити її на посаді директора УДППЗ «Укрпошта», стягнути з ОСОБА_6 державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20 листопада 2015 року до дня поновлення на роботі, який на день предявлення позову становить 9000 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 10 червня 2014 року працювала директором Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта». Наказом №645 від 18.11.2015 року вона була звільнена з роботи у звязку з виходом на пенсію по інвалідності згідно ст.39 КЗпП України. 5 травня 2015 року комерційним директором генеральної дирекції УДППЗ «Укрпошта» ОСОБА_7 було запропоновано написати заяву на звільнення за власним бажанням з метою звільнення місця для іншої особи. При цьому жодних перевірок її роботи не проводилось, дисциплінарних стягнень не застосовувалось. Вона відмовлялась писати заяву на звільнення за власним бажанням у звязку, оскільки не вбачала для цього обєктивних і законних підстав. Упродовж майже семи місяців уникала цього питання, але їй майже жодного дня телефонували генеральний директор УДППЗ «Укрпошта» ОСОБА_5, директор з персоналу ОСОБА_8 та ОСОБА_7 і психологічно тиснули вимагаючи таку заяву написати, погрожували провести перевірку. До цього вона хворіла, лікувалась на стаціонарному лікуванні, і як наслідок 25 серпня 2015 року їй встановили ІІІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою Кіровоградської обласної медико-соціальної експертної комісії, серія 10 ААВ від 25.08.2015 року. Фахівцями Обласної МСЕК їй протипоказане нервове перенавантаження. З огляду на шалений тиск на хворобу була змушена написати заяву про звільнення з виходом на пенсію по інвалідності. Внаслідок психологічного тиску та погроз у неї загострилось захворювання і змушена була 20 листопада 2015 року звернутись до Бобринецької районної лікарні де їй відкрили лікарняний лист. Цього дня 20.11.2015 року повідомляючи кадрову службу про лікарняний дізналась про існування наказу про її звільнення. При цьому її ніхто не ознайомлював із наказом, а просто видали на руки трудову книжку. З 20 листопада 2015 року вона не працює. 27 листопада 2015 року вона здала перший лікарняний лист до кадрової служби Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта». Вимушений прогул склав один місяць, а тому борг за час вимушеного прогулу складає 9000 грн. (а.с.1-2)

21 січня 2016 року в судовому засіданні подала заяву про зміну предмета позову, якою повністю підтримала заявлені позовні вимоги про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та доповнила позовні вимоги вимогою про стягнення моральної шкоди, завданої незаконним звільненням, яка полягає у порушенні усталеного порядку життя та звичних звязків, відчуттям приниження та несправедливості, душевних стражданнях, необхідністю змінювати звичний спосіб життя, її пригнічений настрій передався членам її сімї, яким не може приділяти уваги в колишньому обсязі, у звязку з чим просить суд поновити її на посаді директора Кіровоградської дирекції ОСОБА_6 державного підприємства поштового звязку «Укрпошта»; стягнути з ОСОБА_6 державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» на її користь середній заробіток за час висушеного прогулу, починаючи з 20 листопада 2015 року і до дня поновлення на роботі; стягнути з ОСОБА_6 державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» на її користь компенсацію за моральну шкоду в розмірі 27560 грн. Незаконним звільненням їй завдана моральна шкода (а.с.42-43).

В судовому засіданні позивач позовні вимоги, викладені в позовній заяві та заяві про зміну предмета позову (а.с.1-2, 42-43) підтримала в повному обсязі посилаючись на обставини, викладені в позові та оголосила письмові пояснення (Т1 а.с.207-215) з посиланням на досягнуті успіхи в роботі, однак на її пропозиції з покращення роботи викликали несприйняття керівництвом державного підприємства, піднімала питання завищених цін на товари. 22 липня 2015 року Кіровоградську дирекцією відвідав генеральний директор ОСОБА_5 на зустрічі з яким в присутності всіх начальників відділів та керівників районних центрів надання поштових послуг звернула увагу серед інших на необхідність забезпечення індивідуального захисту інкасаторів. Але після наради ОСОБА_5 в категоричній формі знову запропонував їй звільнитися з підприємства. Оскільки вона не погоджувалась з рутиною, яка панувала в «Укрпошті» та постійно вносила пропозиції, які не подобались керівництву з боку генерального директора ОСОБА_5 та комерційного директора ОСОБА_7 з травня 2015 року на її адресу почали регулярно поступати пропозиції звільнитись, щоб на її посаді могла працювати інша людина, з якою керівництву буде працювати комфортно. Після цього впродовж кількох місяців ОСОБА_5 неодноразово пропонував їй звільнитись за власним бажанням, говорив, що вже є кандидат на посаду директора. В серпні 2015 року ОСОБА_5 викликав її до себе і в досить ультимативній формі запропонував або заспокоїтись і працювати згідно директив керівництва, або звільнитись на що вона відмовилась щодо звільнення. Після місцевих виборів 2015 року тиск з боку керівництва на неї збільшився, генеральний директор ОСОБА_5 та за його дорученням директор з питань персоналу постійно дзвонили їй з вимогами подати заяву про звільнення, погрожували, що в іншому разі знайдуть підстави звільнити її за порушення дійсні чи вдавані, при цьому покарають не тільки її, але і інших працівників дирекції. Крім того в 2015 році ОСОБА_5 заявив, що поки вона керівник, Кіровоградська дирекція ніяких коштів на розвиток та інвестиції не отримає. З кінця серпня 2015 року вона перебувала у відпустці, але і під час перебування у відпустці на неї чинився тиск в телефонному режимі з вимогою не тільки за власним бажанням, але і погрожували звільнити з порочащих підстав за результатами перевірок або з підстав, які будуть штучно створені і скомпрометують її в колективі. В серпні 2015 року була проведена перевірка з дотримань поштової безпеки відділень звязку області, але порушення були відсутні, тому їй знову ОСОБА_5 та інші працівники генеральної дирекції за його дорученням пропонували звільнитись за власним бажанням. Внаслідок постійного тиску погіршився її стан здоровя а тому вона близько тижня перебувала на лікарняному. В листопаді 2015 року вона повернулась на роботу, дзвінки з вимогою звільнитись і погрозами продовжувались, і враховуючи що тривалий час знаходилась в стані емоційного пресингу, на межі нервового зриву вона написала заяву на звільнення. 20 листопада 2015 року електронною поштою з гендирекції «Укрпошти» в Кіровоградську обласну дирекцію був надісланий наказ про її звільнення, після чого начальник відділу кадрів дирекції видала їй трудову книжку. На момент звільнення вона перебувала на лікарняному. До звільнення кілька місяців приймала ліки «Еутирокс», побічною реакцією якої є підвищена вразливість, перепади настрою, сугестія, можливо, на фоні побічної реакції ліків внаслідок тиску написала таку заяву.

05 листопада 2015 року складала заяву про звільнення. Заяву про звільнення письмово не відкликала. 20 листопада 2015 року власноручно наклала резолюцію відділу кадрів на наказі про її звільнення та виплату коштів у звязку із виходом на пенсію «ВК до виконання», чи її підпис під резолюцію точно сказати не може, оскільки підпис не впізнає. Також 20 листопада 2015 року отримала трудову книжку, кошти отримала в касі цеху обслуговування споживачів №13 Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта» за відомістю. Через тиждень після звільнення передала ключі від свого кабінету та приймальні через працівника УДППЗ «Укрпошта» з м.Бобринець. Її кабінет знаходився в Кіровоградській дирекції УДППЗ «Укрпошта» в м. Кіровоград, по вул. Гоголя, 72. Кіровоградській дирекції УДППЗ «Укрпошта» є режимним обєктом, тому вхід до дирекції відбувається за перепусткою. Перепустку не здавала, перепустка до будівлі Кіровоградська дирекція УДППЗ «Укрпошта», де знаходиться її кабінет, лишається у неї і на даний час. Підпис в особовій картці працівника (типовій формі П-2) в графі, яка йде після причин звільнення із зазначенням дати, ставила до звільнення коли вказаного запису ще не було, підстави та дату звільнення в картці, які заповнює працівник кадрової служби, писала не вона. Чи ставила дату «20 листопада 2015 року» не памятає (а.с.94-95).

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги, викладені в позовній заяві та заяві про зміну предмета позову (а.с.1-2, 42-43) підтримала в повному обсязі з підстав, наведених в них та оголошених позивачем.

Представник відповідача ОСОБА_6 державного підприємства поштового звязку «Укрпошта», та третьої особи ОСОБА_5 - ОСОБА_3 заперечила проти задоволення позову з тих підстав, що позивач була звільнена відповідного до вимог чинного законодавства, працівниками на позивача тиск не здійснювався, бажання звільняти не було, адже могли звільнити її по закінченні строку контратку, однак строк дії контракт з нею був продовжений, ч.5 ст.40 КЗпП України до позивача зі вказаних підстав не застосовується (а.с. 71-74).

Представник відповідача ОСОБА_6 державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» ОСОБА_4 заперечив проти задоволення позову підтримавши думку іншого представника.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Абзацом 1 частини 1 статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.2 ст. 60 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно положення про Кіровоградську дирекцію УДППЗ «Укрпошта», затвердженого 21.05.2010 року (зі змінами) Кіровоградська дирекція ОСОБА_6 державного підприємства поштового звязку (далі - Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта») знаходиться за адресою: вул. Гоголя, 72, м.Кіровоград, України, 25006, та не є юридичною особою (а.с.123-141).

Згідно ч.1, 3 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Між ОСОБА_6 державним підприємством поштового звязку «Укрпошта» в особі ОСОБА_9, далі Власник, та ОСОБА_1, далі Керівник, укладено контракт з керівником Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 10.06.2014 року за умовами якого ОСОБА_1 призначається на посаду директора Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта» на термін з 10.06.2014 року по 09.06.2015 року включно (а.с.75-83).

Наказом виконуючого обовязки генерального директора ОСОБА_6 державного підприємства поштового звязку ОСОБА_9 «По особовому складу» №523/к від 10.06.2015 року позивача призначено на посаду директора Кіровоградлської дирекції УДППЗ «Укрпошта» з 10 червня 2014 року на умовах укладеного контракту строком з 10 червня 2014 року до 09 червня 2015 року включно (а.с.84).

26 травня 2015 року між ОСОБА_6 державним підприємством поштового звязку «Укрпошта» в особі в.о. генерального директора ОСОБА_5 та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду до контракту від 10.06.2014 року з керівником Кіровоградської дирекції ОСОБА_6 державного підприємства поштового звязку «Укрпошта», які домовились внести зміни до контракту, а саме продовжити дію Контракту на термін до 09.06.2016 року (включно) (а.с.85) на підставі якої наказом виконуючого обовязки генерального директора ОСОБА_6 державного підприємства поштового звязку ОСОБА_5 «По особовому складу» №282/к від 27.05.2015 року продовжено дію контракту з ОСОБА_1 на посаді директора Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта» на термін до 09.06.2016 року (включно) (а.с.86).

Згідно п.п. г) п.24 Контракту з керівником Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 10.06.2014 року цей контракт припиняється з інших підстав, передбачених законодавством та цим контрактом.

Згідно п.4 ч.1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є: розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).

Згідно ч.1 ст. 39 КЗпП України строковий трудовий договір (пункти 2 і 3 статті 23) підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного або трудового договору та у випадках, передбачених частиною першою статті 38 цього Кодексу.

Згідно пункту 20.1 Контракту з керівником Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 10.06.2014 року у разі виходу Керівника на пенсію йому виплачується грошова допомога у розмірі не більше пяти посадових окладів.

Згідно копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10ААВ №865723 від 25.08.2015 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлено третю групу інвалідності з 25.08.2015 року внаслідок загального захворювання, за висновком якої про умови та характер праці їй протипоказане нервове навантаження в несприятливих умовах. За фахом працювати не протипоказано (а.с.14).

Також ОСОБА_1 призначена пенсія, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № серії ААІ №380642 (а.с.91).

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 власноручно написала заяву від 05.11.2015 року, за змістом якої просить звільнити її з роботи в звязку з виходом на пенсію за інвалідністю 20 листопада 2015 року. До заяви додала довідку МСЕК серії 10 ААВ №865723 (а.с.87). Вказана обставина визнається позивачем.

Наказом виконуючого обовязки генерального директора ОСОБА_6 державного підприємства поштового звязку ОСОБА_5 «По особовому складу» №645/к від 18.11.2015 року на підставі ст.39 КЗпП України, п.п. г) п.24 Контракту з керівником Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 10.06.2014 року, заява ОСОБА_1 від 05.11.2015 року, довідки МСЕК серії 10 ААВ №865723 від 25.08.2015 року ОСОБА_10, директора Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта», звільнено з роботи з достроковим припиненням дії контракту 20 листопада 2015 року на її вимогу у звязку з виходом на пенсію по інвалідності відповідно до статті 39 КЗпП України.

Пунктом 2 цього наказу позивачу також виплачено грошову допомогу у звязку з виходом на пенсію у розмірі пяти посадових окладів за рахунок фонду оплати праці Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта» у межах затвердженого кошторису на підставі п.20.1 Контракту з керівником Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 10.06.2014 року (а.с.88).

На вказаний наказ №645/к від 18.11.2015 року позивачем власноручно накладено резолюцію відділу кадрів «ВК до виконання», що нею визнано в судовому засіданні.

20 листопада 2015 року позивач отримала в касі за відомістю грошову допомогу у звязку з виходом на пенсію у розмірі пяти посадових окладів в сумі 37739,09 грн., що документально підтверджується її особистими підписами у відомості на виплату грошей №426 (а.с.92-93) за її складання та отримання коштів та визнано в судовому засідання позивачем.

Також 20 листопада 2015 року їй на руки видано трудову книжку, що документально підтверджується підписом позивача за її отримання в рядку порядкового номеру «651» в Книзі обліку трудових книжок і вкладишів до них (а.с.96-98), що визнано в судовому засіданні позивачем та повідомлено про дату та причини звільнення, що підтверджується особистим підписом позивача в особовій картці працівника ОСОБА_1 (типовій формі П-2) (а.с.95).

Згідно запису №27 копії трудової книжки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, серії УКР №2221061, позивач звільнена 20.11.2015 року у звязку з виходом на пенсію по інвалідності за ст. 39 КЗпП України на підставі наказу №645/к від 18.11.2015 року УДППЗ «Укрпошта» (а.с.13).

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що працює головою громадської організації «Спільна дія». Позивача знає з 2010 року як депутата Кіровоградської обласної ради, оскільки були колегами по Кіровоградській обласній раді та мали спільні громадські проекти. Дуже часто була запрошена ОСОБА_1 до Кіровоградської обласної дирекції «Укрпошта», де обговорювали напрямки роботи по Кіровоградській обласній раді. Починаючи з кінця весни 2015 року та особливо влітку 2015 року позивач була дуже емоційно стурбована та засмучена з приводу здійснення діяльності на підприємстві. Влітку 2015 року, точної дати не памятає, вона була присутня при розмові ОСОБА_1М та директора Херсонської дирекції «Укрпошта», яка відбувалася по скап звязку в особистому кабінеті ОСОБА_1 Під час розмови обговорювали про складну ситуацію на підприємстві, та що мають прийти молоді кадри, яким необхідно звільняти місця, а люди з досвідом вже не потрібні. Також позивач їй неодноразово повідомляла, що її змушують написати заяву на звільнення, однак писати заяву не буде, а буде відстоювати свою позицію до кінця та боротися за своє робоче місце. Розмови ОСОБА_1 про те, що від неї вимагають написати заяву почалися влітку 2015 року та загострились восени 2015 року.

Також двічі була присутня при телефонній розмові ОСОБА_1 та керівництвом дирекції, які відбувалися в особистому кабінеті ОСОБА_1, під час яких позивач інколи вмикала гучний зв'язок. Під час розмов також були присутні працівники дирекції. Під час першої розмови, яка відбулась приблизно у липні-серпні місяці 2015 року та при якій були присутні заступник директора та ОСОБА_12, вона чула фрази «ОСОБА_1 не займайся дурницями, пиши заяву, спокійно йди, ти маєш звільнити місце». Зі слів позивача та працівників дирекції їй відомо, що говорила ОСОБА_13. Друга розмова відбулася восени 2015 року. Гучний зв'язок ОСОБА_1 не вмикала. Зміст розмови їй відомий зі слів ОСОБА_1, яка була дуже схвильована. Особисто з керівництвом дирекції незнайома, знає їх із засобів масової інформації. Особисто не була присутня при розмові ОСОБА_1 з керівництвом дирекції, лише в телефонній розмові. Зі слів ОСОБА_1 та персоналу їй відомо, що позивач спілкувалася по телефону з керівництвом, також чула прізвище ОСОБА_5. Під час першої розмови не чула чітко фрази «пиши заяву на звільнення». Спілкувалась з ОСОБА_1 після написання заяви про звільнення, та остання їй повідомила, що була змушена написати заяву, щоб не постраждав колектив. ОСОБА_1 не повідомляла їй, що хоче звільнитися за станом здоровя.

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що на даний час тимчасово не працює, з 2009 року по 20 листопада 2015 року працювала начальником цехо оброблення та перевезення пошти Кіровоградської дирекції «Укрпошта».

У червні 2015 року вона прийшла до кабінету ОСОБА_1 підписати папери. В цей час зателефонували з приймальні та повідомили, що телефонує ОСОБА_14 ОСОБА_13 Також в кабінеті була присутня начальник поштової безпеки ОСОБА_15. Під час розмови ОСОБА_1 почала нервувати, була збудженою та говорила «чому я маю писати заяву, мені подобається робота та я буду працювати, я розумію, що ви можете прислати перевірку, але причому тут мої люди».

Також показала, що оскільки працювала в м. Кіровоград, а проживала в м. Бобринець, з роботи часто їхала додому разом з ОСОБА_1 Так, в жовтні або кінці вересня 2015 року, коли повертались додому разом з ОСОБА_1 у останньої біля смт. Компаніївка задзвонив телефон, та позивач попрохала водія зупинитися, оскільки в тій місцевості був поганий телефонний зв'язок, сказавши, що телефонує ОСОБА_16. В автомобілі було чутно розмову двох сторін. ОСОБА_1 говорила «чому я маю написати заяву про звільнення, я не буду її писати». Також ОСОБА_1 говорила, що «ОСОБА_16, Ви не маєте права не платити людям індексацію». Після розмови ОСОБА_1 була дуже збуджена та знервована та розповіла, що від неї вимагають написати заяву про звільнення, погрожують тим, що не заплатять працівникам індексацію.

Крім цього, 06.11.2015 року близько 11 год. ранку вона приїхала в дирекцію підписати папери по роботі. ОСОБА_1 перебувала в кабінеті профспілок, де також були присутні ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 та ОСОБА_20 В цей час у ОСОБА_1 задзвонив телефон. ОСОБА_21, оскільки ОСОБА_1 назвала її. ОСОБА_1 говорила «я Вам напишу заяву, тільки не чипайте моїх людей». Після розмови ОСОБА_1 в дуже збудженому стані написала заяву на звільнення, яку віддала ОСОБА_17, щоб остання віднесла її в кадри. Через декілька хвилин зайшла ОСОБА_22 і сказала, що заява складена невірно та потрібно її переписати по зразку, який скинув ОСОБА_14, на що позивач відповіла, що нічого переписувати не буде. Після написання заяви ОСОБА_1 працювала. Під час вказаних розмов ОСОБА_1 з керівництвом чула лише уривки з фраз та не чула конкретно фразу «заяву на звільнення».

Їй відомо, що ОСОБА_1 було встановлено групу інвалідності, однак жодного разу позивач не говорила, що хоче звільнитися за станом здоровя.

Також пояснила, що в липні 2015 року на підприємство приїжджав генеральний директор Кіровоградської дирекції «Укрпошта» та була проведена нарада, на якій були присутні всі працівники. На нараді ОСОБА_1 ініціювалися питання з приводу здійснення діяльності на підприємстві. Після цього ОСОБА_1 було запрошено керівництвом в командировку в м. Київ. Після поїздки ОСОБА_1 була дуже схвильована та стурбована, та говорила, що від неї вимагають написати заяву про звільнення.

Крім того, у позивача був конфлікт з керівництвом з приводу цін на товари, виплати працівникам індексації та забезпечення підприємства пальним.

Після написання заяви ОСОБА_1 про звільнення колективом було ініційовано написання листа до м. Київ, щоб ОСОБА_1 не звільняли. Написання листа із ОСОБА_1 не узгоджували.

Свідок ОСОБА_23 суду показала, що наданий час тимчасово не працює, з 2011 року по 07.12.2015 року працювала начальником відділу продажу товарів Кіровоградської дирекції «Укрпошта». З посади була звільнена за згодою сторін. В період роботи в Кіровоградській дирекції проживала в м. Бобринець, а на роботу та з роботи їздила регулярно разом з ОСОБА_1, з якою працює з 2000 року. З ними також їздила свідок ОСОБА_12

У жовтні місяці 2015 року вона їхала разом із ОСОБА_1 з міста Кіровограда на службовому автомобілі. Біля смт. Компаніївка до позивача зателефонували на мобільний телефон і вона попросила зупинитися сказавши, що телефонує ОСОБА_14. Спочатку ОСОБА_1 говорила спокійно та їй не було зрозуміло про що розмова. Але потім розмова перейшла на підвищені тона та чула такі слова «ОСОБА_1 твоїм людям гроші на індексацію не дамо», на що ОСОБА_1 відповіла «Ви не маєте права, це порушення закону», далі прозвучали слова «ОСОБА_1 пиши заяву на звільнення, або це все буде на твоїй совісті». ОСОБА_1 відповіла що заяву писати не буде. Розмова тривала близько 5-7 хв. Після розмови ОСОБА_1 знервовано говорила їй, що на неї тиснуть та хочуть, щоб написала заяву на звільнення.

Також 06.11.2015 року ОСОБА_1 вийшла з лікарняного на роботу. ОСОБА_23 приїхала в дирекцію підписати договори, в цей час ОСОБА_1 знаходилась в кабінеті профспілок, де також були головний бухгалтер, заступник директора, бухгалтер профспілок і пізніше зайшла ОСОБА_12. ОСОБА_1 сиділа за столом і розписувала документи і вона сіла навпроти стола біля ОСОБА_1 ОСОБА_24 у ОСОБА_1 задзвонив телефон і їй було видно, що підписана ОСОБА_14. ОСОБА_1 сказала всім присутнім не шуміти, оскільки дзвонить ОСОБА_14. Спочатку ОСОБА_1 говорила тихо, відповідала на запитання, говорила ОСОБА_16. Потім розмова перейшла на підвищені тона. ОСОБА_14 сказала, що ніяких виплат не буде, на що ОСОБА_1 відповіла «причому мої люди та скільки вони будуть страждати». Потім вона чітко почула як ОСОБА_14 сказала «ОСОБА_1 пиши заяву». ОСОБА_1 відповіла «якщо тільки в цьому проблема, то я вам заяву напишу». Розмова тривала близько 7-9 хв. Потім ОСОБА_1 написала заяву про звільнення і попросила бухгалтера профспілок її віднести у відділ кадрів.

Через деякий час зайшла начальник відділу кадрів ОСОБА_22 і сказала ОСОБА_1, що остання не правильно написала заяву. Також начальник відділення кадрів принесла заяву ОСОБА_1 та надруковану заяву і сказала, щоб ОСОБА_1 переписала заяву по зразку, який скинув ОСОБА_14. ОСОБА_1 відповіла, що заяву переписувати не буде. Після написання заяви ОСОБА_1 була збуджена, а коли писала заяву в неї тремтіла рука.

В день написання заяви ОСОБА_1 продовжувала працювати. Перед цією подією їхала разом з ОСОБА_1 на роботу. ОСОБА_1 їхала з піднесеним робочим настроєм, бажання звільнитися не висловлювала, до цього також.

Також пояснила, що у її напрямку діяльності кожного місяця проходили селекторні наради, на яких ОСОБА_1 кожного разу підіймала питання з приводу діяльності дирекції. Керівництво було незадоволено поведінкою ОСОБА_1, яка на нарадах говорила, що дирекція неправильно працює. Крім того, торговим відділом за підписом ОСОБА_1 готувалися листи адресовані в генеральну дирекцію.

Після написання заяви ОСОБА_1 про звільнення колективом було ініційовано написання листа до м. Київ, щоб ОСОБА_1 не звільняли. Написання листа із ОСОБА_1 не узгоджували.

У 2015 році індексацію на підприємстві виплатили на початку літа за січень лютий та вкінці осені виплатили всю заборгованість.

З ОСОБА_13 особисто по телефону не розмовляла. В розмові чула як ОСОБА_1 говорила ОСОБА_16, також на телефоні було підписано ОСОБА_13, а тому зрозуміла що ОСОБА_1 розмовляла саме з ОСОБА_13 директором з персоналу у м. Київ.

Свідок ОСОБА_18 суду показала, що наданий час працює головним бухгалтером Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта», в дирекції працює з 2001 року. на початку серпня 2015 року її викликала до себе в кабінет ОСОБА_1 та повідомила, що хоче звільнятьсь за станом здоровя. Після того ОСОБА_1 через декілька днів вивезла особисті речі з кабінету. Потім вони дізнались про те, що вона хоче болотуватись в мери міста Бобринець, та вмовили її не звільнятись. Після виборів ОСОБА_1 написала заяву про звільнення, причини написання заяви їй не відомі. З позивачем в день її звільнення тобто 20 листопада 2015 року здійснено розрахунок. В цей день надійшов наказ з відділу кадрів на підставі якого вона здійснила розрахунки та виплатила всі належні їй кошти в сумі приблизно 38 тисяч гривень. Після І кварталу та складення звіту, балансу приблизно в квітні місяці з генеральної дирекції до Кіровоградської дирекції надійшов лист про те, що вони не виплачують індексацію. Після цього листа індексація не проводилась, щоб не була дирекція збитковою, так як не було коштів. Індексація не виплачувалась за рішенням директора через те, щоб не показувати збитки генеральній дирекції, оскільки за збиткову діяльність не надається премія. Вона зверталась до ОСОБА_1 з питань виплати індексацію працівника. Індексація провелась лише в серпні місяці. В серпні місяці коли ОСОБА_1 вирішила звільнятись вона попросила виплатити індексацію працівникам згідно закону і позивачем було підписано один наказ про виплату за пів року всієї індексації приблизно в сумі 5 мільйонів виплатити відразу, хоча індексація повинна проводитись щомісяця. Відразу її сплатити не було можливості у звязку з чим була проведена реструктуризація заборгованості з індексації на три місяці, яку виплатили за декількома наказами.

В серпні 2015 року виплатили індексацію за лютий березень 2015 року. А в подальшому за квітень-травень, яку провести у вересні місяці, і т.д. В жовтні накази про виплату індексації не виносились. Всі накази про виплату індексації були від 13 серпні 2015 року.

Які завдання ставились перед директором ОСОБА_1 вона не знає та не чула, електронний лист не читала.

Звільнення позивач мотивувала поганим станом здоровя, бо не може працювати, час не вказувала, в цей день була на роботі.

Коштів заробляли недостатньо, коли виникає потреба їх фінансує генеральна дирекція. Відмови у фінансуванні не було.

В кабінеті у позивача були особисті речі: крісло, статуетки. Виявила їх відсутність на початку серпня місяця 2015 року. Бачила як виносились речі, щоб їх виносила особисто ОСОБА_1 вона не бачила.

З приводу колективного листа може повідомити, що вона з ним ознайомилась, але не підписувала, так як в Кіровоградській дирекції УДППЗ «Укрпошта» його ніхто не підписав, вказаний лист був надісланий засобами електронного звязку на райони, яким сказали підписатись, що і було відправлено.

У неї були нормальні стосунки із ОСОБА_1 Коли ОСОБА_1 балотувалась в мери міста Бобринець то говорила, що їй надоїла дирекція разом з Кіровоградом та поштою, та бажала звільнятись, а після того як програла вибори 26 жовтня 2015 року вже говорила, що бажає залишитись. З яких причин позивач написала заяву на звільнення їй не відомо.

20 листопада 2015 року отримала копію наказу на виплату коштів позивачу. Виплата коштів позивачу при звільненні була проведена за платіжною відомістю через касу в день звільнення.

Свідок ОСОБА_25 показала, що працює начальником відділу обліку підготовки аналізу та руху кадрів Кіровоградської дирекції УДППЗ Укрпошта. Приблизно на початку листопада 2015 року ОСОБА_1 зателефонувала їй та попрохала підготувати зразок заяви на звільнення у звязку із виходом на пенсію по інвалідності. Вона підготувала зразок заяви та віднесла ОСОБА_1 Після чого ОСОБА_1 приблизно 4-5 листопада 2015 року написала заяву на звільнення, яку ОСОБА_25 спочатку передала факсом, а після 06.11.2015 року рекомендованим листом з повідомленням на Укрпошту в м. Київ. Зауважень з генеральної дирекції до змісту заяви не було, та зразок вони не надсилали. Вона не просила позивача переписати заяву про звільнення.

19.11.2015 року електронною поштою з Києва надійшов наказ на звільнення ОСОБА_1, з яким позивач була відразу ознайомлена та поставила на наказі свій підпис та резолюцію до виконання 19.11.2015 року. Після чого наказ було надано до бухгалтерії дирекції для проведення розрахунку, та занесено в особову картку ОСОБА_1 запис про звільнення у звязку із виходом на пенсію по інвалідності. ОСОБА_1 в день звільнення 20.11.2015 року було видано трудову книжку та ознайомлено із записом в особовій картці.

Заяву про відкликання заяви про звільнення позивач не писала, та не повідомляла про те, що змушена звільнитися. На позивача не здійснювався тиск при написанні заяви про звільнення.

Свідок ОСОБА_26 суду показала, що працює лікарем ендокринологом Бобринецької ЦРЛ, та 17 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернулась до неї як до лікаря зі скаргами с приводу першіння в горлі, слабкості, головного болю. Після огляду ОСОБА_1 була направлена на додаткове обстеження в обласний онкодиспансер, де ОСОБА_1 було проведено УЗД щитовидної залози. 06.05.2015 року ОСОБА_1 надала їй як лікарю ендокринологу повний спектр відповідних аналізів, за результатами дослідження яких останню було направлено до НІІ ендокринології та хірургії в м. Київ, де їй був поставлений діагноз - медулярний рак щитовидної залози І стадії ІІІ клінгрупа, тобто у пацієнта був виявлений рак.

20.05.2015 року ОСОБА_1 була проведена операція, під час якої останній було видалено щитовидну залозу. Після операції ОСОБА_1 було рекомендовано огляд онколога, хірурга, ендокринолога, огляд через кожні 2 місяці в інституті ендокринології, кожні 6-12 місяців контроль гормонів щитовидної залози, УЗД шиї та призначений медичний препарат «Еутерокс». Хворій були рекомендовані протипоказання значне фізичне навантаження. Також ОСОБА_1 був встановлений діагноз післяопераційний гіпотериоз, який є невиліковний.

Після проведення операції ОСОБА_1 звернулась до неї з епікризом 27.05.2015 року, із вказаного часу перебувала на лікарняному, про свідчить запис в амбулаторній карті. Також починаючи з вказаної дати ОСОБА_1 кожні 10 днів проходила огляд.

У липні 2015 року згідно рекомендації ОСОБА_1 знову відвідала консультативний центр при інституті ендокринології, де їй було проведено обстеження шиї та призначено ряд відповідних аналізів, за результатами яких було призначено більшу дозу препарату «Еутерокс». В період з 27.05.2015 року ОСОБА_1 скаржилась на слабкість, головний біль, сухість шкіри, що характерно для прояву післяопераційного гіпотиреозу. Хвора перебувала на лікарняному до 18 серпня 2015 року.

25 серпня 2015 року ОСОБА_1 була призначена ІІІ група інвалідності по загальному захворюванню. Відповідно до індивідуальної програми реабілітації ОСОБА_1 повинна щорічно оглядатися ендокринологом та амбулаторно повинна постійно приймати медикаментозне лікування. Відповідно до реабілітаційної карти ОСОБА_1 повинна щорічно проводити стаціонарне лікування на базі ендокринного відділення обласної лікарні або лікувально-профілактичних закладах районну та бути під постійним наглядом лікаря ендокринолога. Крім того, одним із пунктів індивідуальної програми реабілітації повинна бути трудова реабілітація, а саме раціональне працевлаштування, поновлення трудової діяльності інваліда за колишньою або новою професією. Протипоказання - нервове навантаження не в сприятливих умовах. Види професії і спеціальності доступні за станом здоровя, за фахом працювати може.

В подальшому ОСОБА_1 згідно амбулаторної картки почала частіше хворіти гострими респіраторними захворюваннями. ОСОБА_1 знаходиться у неї на диспансерному обліку приймає препарат «Еутерокс» та контролює теріотропний гормон. Гормонозамісна терапія, яка призначена ОСОБА_1 лише частково усуває наслідки відсутності щитовидної залози.

Відсутність щитовидної залози викликає захворювання «гіпотиреоз» характерними симптомами якого є зниження памяті, плаксивість, дратівливість, сухість шкіри, серцебиття, зміни з боку внутрішніх органів. Пацієнти з даним захворюванням дуже вразливі.

З середини липня 2015 року у позивача були такі симптоми гіпотиреозу як емоційна лобільність, плаксивість, дратівливість, вразливість спостерігались нею у позивача.

Загострення стану позивача відбулося з кінця серпня по кінець вересня 2015 року. У цей період стан ОСОБА_1 був емоційно не стабільним, оскільки остання постійно плакала, була засмучена, говорила, що на роботі проблеми. Післяопераційний гіпотиреоз є невиліковним.

Останній раз ОСОБА_1 була у неї на прийомі 23.11.2015 року з приводу свого захворювання і мала жалоби на плаксивість, дратівливість, набряк обличчя. Також 18.11.2015 року хвора здала аналізи на гормони.

У звязку із виявленням недостатності гормонів нею було збільшено ОСОБА_1 дозу препарату «Еутерокс» із 100 мікрограмів до 125. Доза препарату «Еутерокс» для кожної людини індивідуальна. Позивачу препарат «Еутерокс» з передозуванням не призначала.

Після захворювання «Гіпотеріозом» поведінка пацієнтів не змінюється, таким пацієнтам не можна нервуватися, можуть виконувати свої функціональні обовязки, всім своїм пацієнтам з даним захворюванням рекомендує прийом замісної терапії, диспансерне спостереження, контроль за своїм станом здоровя і працевлаштування.

Вказане захворювання не виключає можливість особи усвідомлювати свої дії та керувати ними.

На засіданні експертної комісії МСЕК посадові обовязки ОСОБА_1 не розглядалися, лише захворювання. На її думку визначити для себе навантаження при виконанні посадових обовязків це прерогатива самого пацієнта.

Також згідно медичної документації, оглянутої з участю лікаря ОСОБА_26, в період з 26.10.2015 року по 05.11.2015 року ОСОБА_1 перебувала на лікарняному з діагнозом гостра респіраторна вірусна інфекція. Станом на 05.11.2015 року позивач була працездатною та цього дня згідно медичної картки повинна була приступити до роботи. 20.11.2015 року по 25.11.2015 року перебувала на лікарняному з гострою респіраторною вірусною інфекцією. Далі з 25.11.2015 року по 04.12.2015 року перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Бобринецької ЦРЛ. З 27.01.2015 року по 03.02.2016 року хворіла гострим бронхітом. З 25.11 по 04.12.15 року знаходилась на стаціонарному лікуванні в Бобринецькій ЦРЛ (а.с.181-202).

Позивач посилається на те, що його волевиявлення не було вільним, однак позивач не заперечує, що перебуваючи в приміщенні кабінету власноручно склала відповідну заяву про звільнення. Крім того, позивач на власний розсуд визначила підставу свого звільнення, а саме у звязку з виходом на пенсію по інвалідності, що вказує на її вільне волевиявлення, яке на час складання заяви відповідало її бажанню звільнитись із вказаних в заяві підстав. Крім того, саме через звільнення із вказаної підстави позивач отримала грошову допомогу, передбачену пунктом 20.1 Контракту.

Працівник, який подав заяву про розірвання трудового договору за власним бажанням, має право відкликати свою заяву до видання наказу про його звільнення, однак позивач цього не зробила. З показань свідка ОСОБА_22 вбачається, що заяву про відкликання заяви про звільнення ОСОБА_1 не подавала. Разом з тим, будь-яких належних та допустимих доказів відкликання своєї заяви про звільнення позивач суду також не надала.

Позивач 05 листопада 2015 року складала заяву про звільнення, яку не відкликала. Забрала особисті речі з кабінету, власноручно наклала резолюцію відділу кадрів на наказі про її звільнення та виплату коштів у звязку із виходом на пенсію «ВК до виконання», в день звільнення тобто 20 листопада 2015 року отримала трудову книжку, кошти в касі цеху обслуговування споживачів №13 Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта» за окремою відомістю на виплату грошей №426. Через тиждень після звільнення передала ключі від свого кабінету та приймальні через працівника УДППЗ «Укрпошта» з м.Бобринець, перепустку до будівлі Кіровоградська дирекція УДППЗ «Укрпошта», де знаходиться її кабінет, не здала, що дозволяло потрапити на своє робоче місце, однак цього зробити навіть не намагалась, адже після 20.11.2015 року і до дня розгляду судом справи на роботу не виходила. Грошову допомогу, отриману у звязку із звільненням на пенсію в касу не повернула. Вказані обставини в своїй сукупності свідчать про бажання звільнитись із вказаних підстав, її вільне волевиявлення з цього приводу, що повністю спростовує доводи позивача про протилежне.

Крім того, оскільки фактичні дії позивача свідчать також про бажання (вільне волевиявлення) отримати грошову допомогу у звязку із звільненням через вихід на пенсію по інвалідності, доводи позивача про небажання звільнятись із вказаної підстави суд оцінює критично, адже суперечать першому.

Зміна позивачем своєї думки після звільнення та отримання у звязку зі звільненням грошової допомоги не змінює факту існування вільного волевиявлення позивача на звільнення із вказаної підстави на день звільнення.

Разом з тим, сам факт перебування лікування позивача з 20 листопада 2015 року також свідчить про існування перешкод за станом здоровя протягом тривалого часу у виконанні обовязків за посадою, що також опосередковано підтверджує її волю на звільнення із вказаних підстав.

Показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_23 про здійснення тиску на позивача з приводу написання позивачем заяви на звільнення за власним бажанням суд оцінює критично, адже вказані особи учасниками розмови не були, чули лише уривки фраз розмови позивача по телефону з робочих питань діяльності Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта», зокрема виплати індексації працівникам, що свідчить про наявність припущень в їх показаннях, адже про дійсний зміст розмови їм відомо лише зі слів самого позивача ОСОБА_1, яка безумовно зацікавлена у вирішенні справи на її користь та повідомленні свідкам відповідної інформації, що також вказує на формування позивачем у свідків хибного враження здійснення на позивача тиску з приводу написання заяви на звільнення за власним бажанням з боку керівництва УДППЗ «Укрпошта». Крім того, свідок ОСОБА_12 працювала в Кіровоградській дирекції УДППЗ «Укрпошта» з 2009 року по 20 листопада 2015 року тобто по день звільнення позивача, а свідок ОСОБА_23 з 2000 року по 07.12.2015 року тобто звільнена через два тижні після звільнення позивача, свідки та позивач проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2, спільно працювали тривалий час, спільно на службовому автомобілі їздили на роботу в м.Кіровоград та повертались у зворотньому напрямку до місця проживання в місто Бобринець, крім періоду коли позивач не хворіла, що вказує на дружні стосунки свідків з позивачем, солідарність у відношенні до відповідача, оскільки були звільнені з роботи відповідачем, що ставить під сумнів обєктивність їх показань, у звязку з чим суд оцінює покази вказаних свідків критично та відхиляє.

Показання свідка ОСОБА_11 суд оцінює критично та відхиляє, оскільки з приводу написання позивачем 05 листопада 2015 року заяви про звільнення під тиском та погрозами нічого по суті не повідомила, про діяльність очолюваної позивачем дирекції та здійснення на позивача тиску їй відомо зі слів самого позивача, що свідчить про необєктивність її показань. З керівництвом дирекції незнайома, знає їх із засобів масової інформації.

Копію колективного листа колективу Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 10.11.2015 року, адресований міністру інфраструктури України, Премєр-мінітру України, в.о. Генерального директора УДППЗ «Укрпошта», голові ЦК профспілки, суд оцінює критично та до уваги не приймає, адже саме по собі звернення не містить будь-яких доказів здійснення тиску на ОСОБА_1 чи написання нею заяви про звільнення під тиском, адже вказані в зверненні особи безпосередніми свідками написання позивачем заяви про звільнення не були (а.с.48-70, 150-173,174).

Контракт є особливою формою трудового договору. Посилання позивача на те, що відповідач не має права звільнити позивача після закінчення строку, на який він був укладений, суд відхиляє, адже пункт 18 вказаного контракту передбачає лише можливість за два місяці до закінчення строку дії контракту продовження за угодою сторін або укладення та не містить обовязку відповідача його проводження чи укладення на новий строк.

Доводи позивача про те, що вона ставила свій підпис в особовій картці працівника (типовій формі П-2) до зазначення в ній дати та підстави звільнення тобто до 20 листопада 2015 року (а.с.95) позивачем будь-якими належними та допустимими доказами не підтверджено та вказані фактичні дані особової картки працівника позивачем будь-якими належними та допустимими доказами не спростовані. Натомість ознайомлення позивача з датою та причиною звільнення 20 листопада 2015 року в особовій картці підтверджується не тільки особистим підписом позивача про це, але і показами свідка ОСОБА_27, які узгоджуються із іншими доказами по справі: власноручною резолюцію позивача відділу кадрів на наказі про її звільнення та виплату коштів у звязку із виходом на пенсію «ВК до виконання» (а.с.88), видачею трудової книжки 20.11.2015 року із записом про її звільнення 20.11.2015 року у звязку з виходом на пенсію по інвалідності за ст. 39 КЗпП України на підставі наказу №645/к від 18.11.2015 року УДППЗ «Укрпошта» (а.с.13), фактом розрахунку з позивачем, який відбувся в день звільнення.

Пунктом 20.2 Контракту передбачено, що керівнику філіалу додатково до основної заробітної плати, з дозволу генерального директора УДППЗ «Укрпошта», виплачуються одноразові премії за здійснення заходів по прискоренню науково-тенічного прогресу, впровадження нової техніки, введенню в дію виробничих потужностей і обєктів будівництва, економії матеріальних і паливно-енергетичних ресурсів та виконання інших особливо важливих завдань (а.с.79).

З листа директора з персоналу ОСОБА_13 «Про проведення індексації» від 17.04.2015 року №712-803 адресованого керівникам філіалів УДППЗ «Укрпошта» вбачається, що за підсумками роботи 1 кварталу 2015 року сума коштів направлених для проведення індексації заробітної плати працівників УДППЗ «Укрпошта» фактично склала 15,4 млн. грн., однак не всі філіали проводять індексацію грошових доходів, деякі - не в повному обсязі або з порушенням Порядку, у зв?язку з чим вказується на необхідність надання копій наказів за січень березень 2015 року «Про проведення індексації грошових доходів працівникам»; перелік проведених заходів у 1 кварталі 2015 року щодо мінімізації сум нарахування індексації грошових доходів; при невиконанні вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», порушенні Порядку проведення індексації ґрунтовні пояснення.

На вказаний лист директор ОСОБА_1 направила свого листа від 22 квітня 2015 року №18/637 адресованого директору з персоналу УДППЗ «Укрпошта» ОСОБА_13, де з приводу не проведення індексації грошових доходів працівників у 1 кварталі 2015 року Кіровоградська дирекція УДППЗ «Укрпошта» пояснює, що останні роки роботи Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта» є досить напруженими й складними. За результатами роботи 2014 року дирекцією отримано 5478,1 тис. грн. збитку. Крім того з вказаного листа вбачається, що позивач повідомляє, що для зменшення витратної частини бюджету в дирекції проведено ряд заходів, зокрема призупинено індексацію грошових доходів працівників. Після покращення фінансового стану дирекції індексація грошових доходів працівників буде відновлена.

Отже, доводи позивача з того приводу, що нею написано заяву під тиском та погрозою ненадання коштів на проведення індексації працівникам Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта», який посилювався навіюванням відчуття вини через те, що поки вона працюватиме директором працівникам невиплатять індексацію заробітної плати суд оцінює критично та відхиляє, адже позивач самостійно призупинила індексацію грошових доходів працівників Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта» для зменшення витратної частини бюджету в дирекції, про що письмово повідомила директора з персоналу УДППЗ «Укрпошта» ОСОБА_13, що документально підтверджується копіями листів директора з персоналу ОСОБА_13 «Про проведення індексації» від 17.04.2015 року №712-803 та директора ОСОБА_1 від 22 квітня 2015 року №18/637 адресованого директору з персоналу УДППЗ «Укрпошта» ОСОБА_13 з приводу не проведення індексації грошових доходів працівників у 1 кварталі 2015 року Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта», які суд визнає належними та допустимими доказами, а також показаннями свідка ОСОБА_24 яка вказує, що зверталась до ОСОБА_1 з питань виплати індексацію працівника, однак остання їх не підписувала щоб не показувати перед керівництвом збитковість дирекції, оскільки за збиткову діяльність не надається премія, внаслідок чого виникла заборгованість перед працівниками з виплати індексації на суму приблизно пять мільйонів гривень, що є значною для підприємства та виплата якої одноразово не можлива, а тому в подальшому в серпні позивачем було підписано декілька наказів про поетапну виплату індексації за попередні місяці 2015 року протягом наступних місяців. Вказані докази також узгоджується з інформацією УДППЗ «Укрпошта» від 27.01.2016 року за №721-34 щодо матеріального заохочення (преміювання) директора Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта» ОСОБА_1 про виплату 10% від прибутку до оподаткування за звітний період, але не більше 1 посадового окладу за наказом №565 від 11.08.2015 року «Про відзначення керівників філіалів, враховуючи рейтингову оцінку та результати господарської діяльності 1 півріччя 2015 року», сам факт існування якого по УДППЗ «Укрпошта» свідчить про мотиви неприйняття позивачем своєчасно рішень про виплату індексації заробітної плати працівникам Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта» (а.с.145).

Згідно ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. За порушення законодавства про індексацію грошових доходів населення винні особи притягаються до відповідальності відповідно до закону (ст. 15 вказаного закону). Отже, наведені позивачем обставини є надуманими, які не підтверджені належними та допустимими доказами.

Посилання сторони позивача про упередженість свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_28, адже вони продовжують працювати у відповідача, залежні від нього, суд оцінює критично та відхиляє як надумані, які ґрунтуються лише на припущеннях, оскільки вказані свідки в судовому засіданні добровільно погодились надати показання про відомі їм обставини по суті справи, повідомили про відомі їх обставини за напрямками своєї роботи, які їх відомі в силу виконання ними своїх посадових обовязків, зауваження про залежність від відповідача чи здійснення на них тиску відповідачем не висловлювали та попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань. Крім того, показання вказаних свідків узгоджуються з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами по справі, а тому суд не вбачає підстав не довіряти показанням свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_28

Згідно розділу «Побічні реакції» інструкції для медичного застосування препарату «Еутирокс» клінічні симптоми гіпотеріозу можуть виникати при передозуванні, у випадках перевищення індивідуальної переносимості до левотироксину, якщо дозу швидко збільшувати на початку лікування. Симптоми: з боку нервової системи: головний біль, безсоння, відчуття тривоги, псевдотумор мозку, тремор (а.с.180). Однак, свідок ОСОБА_26 - лікар ендокринолог Бобринецької ЦРЛ суду показала, що препарат «Еутирокс» позивачу з передозуванням не призначала, тому посилання позивача на наявність у неї побічної реакції від вживання препарату «Еутирокс» суд оцінює критично та відхиляє, оскільки спростовується вказаною інструкцією для медичного застосування препарату «Еутирокс» та показаннями свідка ОСОБА_26, яка показала, що згідно медичної картки позивача остання 05 листопада 2015 року була працездатною та вказаного числа мала приступити до роботи, що документально підтверджується копією медичної картки позивача (зворотня сторона а.с.198).

20 листопада 2015 року позивач зверталась до лікаря зі скаргами на загальну слабкість, кашель, головний біль. Діагноз: ГРВІ, післяопераційний гіпотеріоз (зворотня сторона а.с.199).

Згідно медичної картки позивача, остання 23.11.2015 року зверталась до лікаря ОСОБА_26 зі скаргами на дратівливість, набряклість обличчя (а.с.200).

Однак, вказані звернення позивача до лікарів самі по собі не виключають можливість позивача усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними при написанні заяви про звільнення 05.11.2015 року.

Згідно ч.5 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Судом встановлено, що з позивачкою було укладено строковий контракт, а звільнення її з роботи проведено на підставі умов контракту та статті 39 КЗпП України на вимогу працівника у звязку з виходом на пенсію по інвалідності.

Щодо посилання заявниці на її звільнення з роботи в період її тимчасової непрацездатності, то ч. 3 ст. 40 КЗпП України встановлює таку заборону лише у випадках звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, тобто з підстав, передбачених ст.ст. 40, 41 КЗпП України, а позивачку звільнено на підставі ст. 39 КЗпП України тобто з ініціативи працівника, а тому норми ч. 3 ст. 40 КЗпП України на ці правовідносини не поширюється. Крім того, позивачем не надано суду будь-яких доказів того, що відповідач був повідомлений про її тимчасову непрацездатність на вказану дату звільнення - 20 листопада 2015 року, яку позивач визначила самостійно в своїй заяві.

Посилання позивача на непрозорість діяльності УДППЗ «Укрпошта» з питань здійснення закупівель, звернення нею із незручними питаннями до керівництва та неврахування її пропозицій з цих питань, не невиплату індексації суд оцінює критично та до уваги не приймає, оскільки позивачем не наведено фактичні дані, які підтверджують звернення позивача із вказаних питань до правоохоронних органів чи до відповідних державних органів, державної інспекції (служби) з питань праці, які здійснюють контроль за додержанням законодавства про індексацію грошових доходів населення, тощо.

За вимогами ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Однак, позивачем предявивши вимоги про поновлення на посаді не предявлені вимоги про скасування наказу виконуючого обовязки генерального директора ОСОБА_6 державного підприємства поштового звязку ОСОБА_5 «По особовому складу» №645/к від 18.11.2015 року, яким звільнено позивача з достроковим припиненням дії контракту та виплачено позивачу грошову допомогу у звязку із звільненням на пенсію. Також позивач не просить поновити дію Контракту з керівником Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 10.06.2014 року, який припинено, як єдиної підстави існування трудових відносин з позивачем. Оскільки поновлення на посаді в даному випадку неможливе без поновлення дії контракту та скасування наказу про звільнення позивача, що є самостійними підставами для відмови в задоволенні позову, а суд за правилами ч.1 ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову також і з цих підстав.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено написання заяви про звільнення у звязку із виходом на пенсію за інвалідністю від 05 листопада 2015 року, за якою позивача було звільнено, під тиском та погрозами, а тому в задоволенні позову про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди слід відмовити повністю.

У звязку з безпідставністю вимог про поновлення на посаді, похідні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди також задоволенню не підлягають. Позивачем також не надано суду доказів розміру моральної шкоди, наявності родини, якій передались її моральні страждання, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні вимоги позову про стягнення моральної шкоди.

При зверненні до суду позивачем судовий збір не сплачувався, документальних докази понесення сторонами судових витрат в матеріалах справи відстуні.

Керуючись ст.ст. 21, 36, 39, 40 КЗпП України, Контрактом з керівником Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 10.06.2014 року, ст. ст. 4, 10, 11, 13, 14, 60, 61, 79, 88, 209, 212 - 215, 218, 223, 292, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_6 державного підприємства поштового звязку «Укрпошта», третя особа ОСОБА_5, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено до судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подання апеляційної скарги через Бобринецький районний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Бондаренко