АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 535/44/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1184/16Головуючий у 1-й інстанції Якименко Т.О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.,

При секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 12 березня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про спонукання до виконання мирової угоди , -

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про спонукання до виконання умов мирової угоди, визнаної ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 29 липня 2011 року та стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 586 111 грн. 97 коп.

В обгрунтування позову, зазначив, що відповідно до зазначеної мирової угоди від 29.07.2011 року ОСОБА_2 визнав наявніть боргу в розмірі еквівалентному 30000 доларів США, та зобов'язався повернути позивачу ОСОБА_3 борг в сумі 30000 доларів США 30 липня 2013 року, виплативши всю суму заборгованості одноразово. Сума, яка підлягає поверненню буде обчислюватися із розрахунку курсу продажу долару США, встановленого Ощадбанком України, станом на день повернення боргу.

Однак, з моменту укладання мирової угоди, зобов'язання з боку відповідача ОСОБА_2 належним чином не виконуються, ним здійснено лише декілька платежів на загальну суму, еквівалентну 6970,06 доларів США, тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та просив спонукати відповідача до виконання умов мирової угоди.

Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 12 березня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено повністю.

Вирішено спонукати ОСОБА_2, виконати умови мирової угоди, укладеної між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, визнаною ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 29 липня 2011 року, шляхом примусового стягнення з ОСОБА_2 суми боргу в розмірі 586 111 (п'ятсот вісімдесят шість тисяч сто одинадцять) грн.. 97 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 551 грн. 21 коп.

З судовим рішенням не погодився ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та змінити в частині стягнутої з нього суми боргу з 586 111 грн. 97 коп. до 184 470 грн. 50 коп.

Апелянт вважає рішення місцевого суду незаконним та необґрунтованим, так як місцевий суд допустив неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповно встановив обставини, які мають значення для справи.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення, за наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом вірно встановлено, що ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 29.07.2011 року, яка набрала законної сили і є чинною, затверджено мирову угоду у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Відповідно до умов укладеної мирової угоди сторони встановили, що відповідач визнає наявність боргу перед позивачем у розмірі еквівалентному 30000 (тридцяти тисяч доларів США та зобов'язується повернути позивачу 30 липня 2013 року, виплативши всю заборгованість одноразово. Сума, яка підлягає поверненню, буде обчислюватися з розрахунку курсу продажу долару США, втановленого Ощадбанком України, станом на день повернення боргу.

Відповідно до ч.1 статті 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонам з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обовязків сторін та предмету позову.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно пункту 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобовязання є договори та інші правочини.

Відповідно до п. З Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 грудня 2011 року мирова угода, затверджена судом може вважатися зобов'язанням у цивільно-правовому розумінні, оскільки її укладення, затвердження і виконання регламентовано положеннями процесуального законодавства та Закону України "Про виконавче провадження". З наведеного можна зробити висновок мирова угода є цивільно-правовим зобов'язанням.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідач ОСОБА_2 взяті на себе зобовязання в повній мірі у строк, визначений сторонами при укладенні мирової угоди від 29.07.20111 року належним чином та в повній мірі не виконав.

Так, на виконання умов мирової угоди, ОСОБА_2 здійснив декілька платежів в рахунок сплати боргу, а саме: 09.08.2012 року в розмірі 30000 грн., що еквівалентно відповідно до курсу продажу долару США, встановленого Ощадбанком України на день сплати боргу становило 3685,50 доларів США; 16.09.2013 року в розмірі 10000 грн., що еквівалентно відповідно до курсу продажу долару США, встановленого Ощадбанком України на дату сплати боргу становило 1221,74 доларів США; 20.06.2013 року в розмірі 10000 грн., що еквівалентно відповідно до курсу продажу долару США, встановленого Ощадбанком України на дату сплати боргу становило 840,33 доларів США. Всього загальна сума сплачених відповідачем коштів становить 6970,06 доларів США.

Від виконання своїх зобов'язань, щодо виплати решти боргу, відповідач ухиляється.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Оскільки обов'язок відповідача сплатити на користь позивача грошові кошти встановлено судом, тому обовязок виник на підставі цього судового рішення та належним способом захисту цивільного права або інтересу в такому випадку є спонукання до виконання умов мирової угоди і примусове виконання взятого на себе обовязку в натурі.

Місцевий суд встановивши, що відповідач зобовязався сплатити позивачу грошові кошти в сумі 30000 (тридцяти тисяч) доларів США, із розрахунку курсу продажу долару США втановленого Ощадбанком України, станом на день повернення боргу та відрахувавши суму сплачених коштів, прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в сумі 586111,97 грн.. що еквівалентно 23029,94 доларів США відповідно до курсу продажу долару США, встановленого Ощадбанком України на дату звернення позивача з відповідним позовом, тобто на 13 січня 2016 року.

Разом з тим, місцевий суд прийшов до висновку про необхідність спонукання ОСОБА_2 виконати умови мирової угоди шляхом стягнення з останнього на користь ОСОБА_3 коштів по невиконаному зобовязанню.

Такий висновок місцевого суду зроблений на підставі повного, всебічного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом дана відповідна правова оцінка.

Також, зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 року при розгляді справи №-274цс15, згідно якої, у разі невиконання однією зі сторін зобовязань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, тому підстав для її задоволення немає.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні спору по суті місцевим судом були вірно враховані та застосовані норми матеріального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну правову оцінку.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 12 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ..

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_4 підпис/ ОСОБА_5

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області ________________ ОСОБА_1