Справа № 459/1922/15 Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Провадження № 22-ц/783/240/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Кабаля І.І., Монастирецького Д.І.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 18 червня 2015 року у справі за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, -

в с т а н о в и л а:

Державний виконавець відділу ДВС Червоноградського МУЮ Львівської області ОСОБА_3, за погодженням із начальником ВДВС Червоноградського МУЮ Львівської області, звернулася у суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, мотивуючи свою вимогу тим, що на виконанні у ВДВС Червоноградського МУЮ Львівської області знаходиться виконавче провадження ВП №47165195 з виконання виконавчого листа №2-2802/09, виданого 22.04.2010 року Червоноградським міським судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 241801 грн. 08 коп.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 18 червня 2015 року, у якій ухвалою цього ж суду від 12 жовтня 2015 року виправлено описки, подання задоволено.

Тимчасо обмежено ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, до моменту повного погашення заборгованості по виконавчому листу №2-2802/09 від 22.04.2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 241801 грн. 08 коп.

Не погоджуючись з даною ухвалою, ОСОБА_2 оскаржила таку в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, незаконною, ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не досліджено та не з»ясовано усі обставини справи і прийнято за доведені ті обставини, які фактично є недоведеними.

Зазначає, що постановляючи ухвалу, суд не перевірив факту ухилення апелянта від виконання рішення суду, на підставі якого було видано виконавчий лист. Більше того, судом не було перевірено і того, які ще заходи вживались державним виконавцем для стягнення з неї коштів.

Державним виконавцем суду не було надано жодних доказів того, що апелянт має намір виїхати за межі України. Сам факт наявності закордонного паспорта не може бути доказом її наміру виїхати за межі України.

Звертає увагу на те, що з тексту ухвали вбачається, що вона постановлялась за відсутності державного виконавця, оскільки, остання подала суду заяву про розгляд подання у її відсутності, чим порушено приписи ч.2 ст. 377-1 ЦПК України.

Просить ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 18 червня 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні подання відмовити.

Учасники судового процесу в судове засідання не зявилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України. ВДВС Червоноградського МУЮ у Львівській області направив до суду апеляційної інстанції заперечення на апеляційну скаргу та клопотання про розгляд справ без участі їх представника. Тому розгляд справи згідно ст.305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення такої, виходячи з наступного.

Задовольняючи подання та тимчасово обмежуючи у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ОСОБА_2 документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон, а оскільки остання добровільно не виконує рішення суду про стягнення заборгованості у розмірі 241801,08 грн.,суд прийшов до висновку, що подання слід задовольнити.

Проте, з такими висновками суду погодитися не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21.01.1994 року «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

У відповідності до ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов'язання.

Згідно з положеннями ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно свою власну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Згідно ст.313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

За приписами ч.1 ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу виконавчої служби.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

За приписами п.18 ч. 3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов»язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов»язань за рішенням.

Таким чином, основною і єдиною підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України є його ухилення від виконання зобов'язань.

Однак, звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець ВДВС Червоноградського МУЮ Львівської області не надав суду доказів того, що боржник ухиляється від виконання зобов»язань, покладених на нього рішенням суду, та що ним вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», спрямовані на погашення боргу, в матеріалах справи відсутні доказ того, що ОСОБА_2 викликалася до виконавчої служби і ухилялася від сплати боргу. Хоча саме державний виконавець зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

При цьому ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України передбачено, що суд розглядає подання негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця.

Враховуючи обов'язковість виклику державного виконавця для розгляду подання в порядку ст. 377-1 ЦПК та можливого витребування необхідних документів, колегія суддів вважає, що розгляд подання повинен здійснюватись в день його надходження (за наявності необхідних документів), але не пізніше наступного дня з моменту його подання.

З урахуванням того, що ч. 2 ст. 377-1 ЦПК передбачено негайний розгляд справи, що унеможливлює повідомлення державного виконавця про дату розгляду подання шляхом направлення судової повістки з повідомленням про вручення, державний виконавець може бути повідомлений про дату судового засідання у спосіб, передбачений частинами 5, 6 ст.74 ЦПК (телеграма, факс), а також кур'єром із зворотною розпискою, електронною поштою, телефонограмою.

Аналіз правової норми, що регулює питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України дає підстави для висновку, що процесуальною особливістю вирішення цього питання є виклик державного виконавця в судове засідання.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази повідомлення державного виконавця про час та дату судового засідання. Наявність в матеріалах справи клопотання державного виконавця Оліярник Г.В. про розгляд подання у її відсутності не є підставою як для неповідомлення заявника про час та місце розгляду справи, так і для розгляд подання у її відсутності.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено порядок вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України. У зв»язку з порушенням порядку вирішення питання, судом першої інстанції не було належно з»ясовано фактичні обставини, що підлягають перевірці, оскільки особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне, адже саме лише невиконання боржником зобов'язань, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов»язків. Це, в свою чергу, потягло порушення процесуальних прав та передчасність висновку щодо задоволення подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає передчасним висновок суду про наявність підстав для задоволення подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Червоноградського МУЮ Львівської областіОСОБА_3 про встановлення ОСОБА_2 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

За таких обставин, ухвала підлягає скасуванню з передачею питання про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 2 п. 4, 312 ч.1 п. 3, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 18 червня 2015 року скасувати.

Передати питання про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Кабаль І.І.

ОСОБА_4