Справа № 2-2703/11
Провадження № 6/513/10/16
Саратський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2016 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Бучацької А.І., за участю: секретаря Златіної О.І., старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Саратського районного управління юстиції Одеської області ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Саратського районного управління юстиції Одеської області, заінтересовані особи: боржник ОСОБА_2, стягувач ОСОБА_3, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань за рішенням суду,

В С Т А Н О В И В:

05 квітня 2016 року старший державний виконавець відділу ДВС Саратського районного управління юстиції звернувся до суду із зазначеним поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до виконання зобовязань за рішенням Київського районного суду м. Одеси. Подання обґрунтував тим, що на виконанні відділу ДВС Саратського РУЮ знаходиться виконавчий лист за № 2-2703/11 від 15 березня 2011 року, виданий Київським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_5

05 листопада 2014 року відділом державної виконавчої служби Саратського РУЮ була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, наданий добровільний строк для погашення боргу. Однак, боржник від сплати аліментів ухиляється, загальна сума заборгованості станом на 21 березня 2016 року складає 22636,02 гривні. Боржник зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2, але за вказаною адресою не проживає, місце його проживання та праці невідомі. З метою перевірки майнового стану боржника державним виконавцем надані запити до різних органів, але майно, яке б належало боржникові, не зареєстровано. За місцем реєстрації боржника майно, яке йому належить, не виявлено.

Під час розгляду справи старший державний виконавець Тарасюк О.П. підтримав подання.

Заслухавши державного виконавця, вивчивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, суд приходить до таких висновків.

05 листопада 2014 року з відділу державної виконавчої служби Гайворонського районного управління юстиції Кировоградської області до відділу державної виконавчої служби Саратського районного управління юстиції Одеської області надійшла постанова про закінчення виконавчого провадження; розрахунок заборгованості за аліментами за період з 01 серпня 2014 року по 31 жовтня 2014 року; та виконавчий лист за № 2-2703/11 від 15 березня 2011 року, виданий Київським районним судом м.Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 01 лютого 2011 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 08 червня 2023 року (а.с. 33-34).

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Саратського районного управління юстиції Одеської області від 05 листопада 2014 року відкрито виконавче провадження (а.с.35).

Згідно розрахунку державного виконавця заборгованість за аліментами станом на 21 березня 2016 року складає 22636,02 гривні (а.с.46).

Відповідно адресної довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області, ОСОБА_2 зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 45).

Державним виконавцем була проведена перевірка майнового стану боржника, надані запити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державної податкової служби, Арцизького МРЕВ ДАЇ, Управління пенсійного фонду України у Саратському районі. З відповідей на запити державного виконавця вбачається, що за боржником майно не зареєстроване, доходів він не отримує (а.с.36, 38-42).

Згідно акту державного виконавця від 25 лютого 2016 року за місцем реєстрації боржника не виявлено майно, яке належить боржнику на праві власності (а.с.44).

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Частини 1, 3, 4 ст. 313 ЦК України встановлюють, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Пунктом 18 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Пункт 5 частини 1 ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України визначає, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи, або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання державного виконавця без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, постанова про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/4 частки його доходу до повноліття дитини, до 08 червня 2023 року, винесена 05 листопада 2014 року.

Однак, постанова про відкриття виконавчого провадження від 05 листопада 2014 року не надсилалася боржнику у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", та виконавче провадження не містить відомостей про отримання вказаної постанови ОСОБА_2

Крім того, державним виконавцем встановлено, що боржник не проживає за адресою реєстрації в с. Плахтіївка Саратського району, вул. Миру, 19. Між тим, 02 березня 2016 року державний виконавець надіслав боржнику за вказаною адресою лист-попередження про направлення до суду подання про обмеження його у праві виїзду за межі України у разі невиконання зобов'язань, який боржником також не отриманий.

01 лютого 2013 року Верховний Суд України, аналізуючи судову практику щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, роз'яснив, що "задоволення подання про обмеження у праві виїзду за межі України можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково".

Враховуючи, що державний виконавець не надав суду доказів на підтвердження факту навмисного, свідомого невиконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання.

Керуючись ст.ст.3-8, 10,11, 377-1, ч.4-6 ст.209, ст.210 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

у задоволенні подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Саратського районного управління юстиції Одеської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 до виконання зобовязань за рішенням суду - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суд у Одеської області через Саратський районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали, а особами, без участі яких було постановлено ухвалу - протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. І. Бучацька