Справа № 462/5574/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2016 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого-судді Колодяжного С.Ю.

при секретарі Обертас Н.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,

встановив:

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.08.2004 року і від спільного подружнього життя неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач звернулася з позовом у суд про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя у них не склалось, чому вони припинили сімейні відносини і проживають окремо один від одного, їх сімя розпалась і примирення між ними неможливе. Крім цього просила визначити місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_4 разом з матірю, оскільки батько протягом семи років не бере участі у вихованні та утриманні дитини, грає в азартні ігри, і відповідно не може забезпечити необхідні умови для проживання та нормального розвитку дітей.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 03.02.2016 року позов ОСОБА_1 в частині визначення місця проживання дітей залишено без розгляду.

В судовому засіданні 03.12.2015 року позивач і її представник позов в частині розірвання шлюбу підтримали, покликаючись на мотиви такого та доповнили, що будь-які підстави для збереження сімї відсутні, позивач наполягає на розірванні шлюбу.

Відповідач в судовому засіданні 03.12.2015 року заперечив проти розірвання шлюбу, наголосивши, що примирення можливе і він намагатиметься вжити заходів щоб зберегти сімю, сподівається на налагодження відносин із дружиною, просить в позові відмовити.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 03.12.2015 року провадження у справі зупинялось на два місяці у зв'язку з необхідністю надання сторонам строку для примирення.

Позивач 03.02.2016 року у судовому засіданні позов підтримала, підтвердила обставини, на які посилається, відмітивши, що під час строку для примирення, який надавався судом, налагодити сімейні відносини не вдалося.

Відповідач в судовому засіданні 03.02.2016 року не заперечив проти розірвання шлюбу, підтвердив, що відносини із дружиною зіпсувалися, налагодити їх не вдається і переконаний, що в подальшому не вдасться. Просить позов задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони уклали шлюб 26.08.2004 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1875 (а.с.3), від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Також встановлено, що сторони проживають окремо один від одного з 2012 року, не ведуть спільного господарства, припинили сімейні стосунки.

З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуття любові та перспектив налагодження стосунків немає.

Суд намагався зберегти сімю сторін, надавав їм термін для примирення, проте вони не помирилися, категорично примиритись не бажають, наполягають на розірванні шлюбу, що свідчить про те, що вони втратили один до одного довіру та хороші почуття.

Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сімї ОСОБА_1 неможливе, тому суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами слід розірвати.

З огляду на те, що позивач просила усі судові витрати залишити за нею, суд, виходячи з принципу диспозитивності, закріпленого ст.11 ЦПК України, вважає за можливе не стягувати при задоволення позову з відповідача судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, зареєстрований 26 серпня 2004 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1875.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.