09.03.2016 Єдиний унікальний номер 205/8793/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2016 рокум. ДніпропетровськСправа № 205/8793/15-ц
2/205/176/16

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, у якому просив визнати за ним право власності на самочинно збудоване нерухоме майно: житловий будинок літ.Б-1, загальною площею 44,8 м2, житловою площею 28,6 м2, прибудову літ. Б/-1 площею 18,7 м2, прибудову літ б/-1 площею 4,6 м2, сарай літ. Е, сарай літ. З, сарай літ. К, гараж літ. М, приміщення 1-6 площею 11,4 м2 в будинку А-1 в домоволодінні № 2 по вул. Зоряній в м. Дніпропетровську, який складається з: житловий будинок літ А-1, прибудова А/-1, прибудова а-1, ганок а, погріб під А/-1, підвал під а-1, навіс над а, житловий будинок Б-1, прибудова Б/-1, прибудова б-1, прибудова б/-1, ганок б, погріб під Б-1, вхід в погріб В, вбиральня Г, душова Д, сарай Е, сарай З, сарай К, підвал під К, ганок к, гараж М, оглядова яма під М, ганок м, навіс Н, навіс Р, споруд № 1-12,І в порядку спадкування за заповітом, посвідченим 18.07.2013р. Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром № 2-562 після смерті батька ОСОБА_2, померлого 04.01.2012р.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.02.2011р. за батьком позивача визнано право власності на вищевказані самочинні споруди у домоволодінні № 2, яке розташоване у м. Дніпропетровську по вул. Зоряній, проте у звязку з тим, що за час життя ОСОБА_3 не встиг зареєструвати своє право власності на самочинне будівництво у встановленому законом порядку, позивач не має змоги прийняти належне йому спадкове майно у повному обсязі.

Представник відповідача надав суду заперечення, в яких посилаючись на те, що самочинне будівництво за час життя спадкодавця не було зареєстровано у встановленому законом порядку, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Позивач та його представник у судове засідання не зявились, натомість звернулись до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 18.07.2013р. державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, є власником домоволодіння у м. Дніпропетровську по вул. Зоряній, 2, яке складається з: А-1 житловий будинок, житловою площею 40,5 м2, загальною площею 60,7 м2, та такі господарчі будівлі та споруди: В-вхід у погріб, Г-вбиральня, Н - навіс, Р - навіс, Д - душ, № 1-12,І споруди (а.с.7).

Водночас рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.02.2011р., яке вступило в законну силу, за спадкодавцем, ОСОБА_2, було визнано також право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, а саме: переобладнаний з літньої кухні житловий будинок літ. Б-1, загальною площею 44,8 м2, житловою площею 28,6 м2, прибудову літ. б-1, площею 18,7 м2, площею 4,6 м2, під Б-1 погріб, прибудову літ. а-1, житловий будинок літ. А-1 загальною площею 66,8 м2, житловою площею 40,5 м2, житловий будинок літ А/-1, під а-1, з прибудовою сараї літ. К, З, Е, гараж літ. М в домоволодінні № 2 по вул. Зоряній у м. Дніпропетровську.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою державного нотаріуса Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказані самочинні побудови, господарчі споруди, що знаходяться в м. Дніпропетровську, вул. Зоряна, буд.2, у звязку з відсутністю у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва документів (а.с.74).

Відповідно до ст.67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У положеннях п. 3.1 ОСОБА_6 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13 розяснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

За таких обставин, суд не бере до уваги посилання відповідача на відсутність реєстрації права власності на спірне самочинне будівництво за спадкодавцем, як на підставу для відмови у задоволенні позову, оскільки за померлим ОСОБА_2 за час його життя вищевказаним рішенням суду визнано право власності на вказане самочинне будівництво, а сам по собі факт неналежного оформлення ним своїх прав не може розглядатись як достатня підстава для позбавлення спадкоємця права на спадкування.

Таким чином, після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої входитьтакож: переобладнаний з літньої кухні житловий будинок літ. Б-1, загальною площею 44,8 м2, житловою площею 28,6 м2, прибудову літ. б-1, площею 18,7 м2, площею 4,6 м2, під Б-1 погріб, прибудову літ. а-1, житловий будинок літ. А-1 загальною площею 66,8 м2, житловою площею 40,5 м2, житловий будинок літ А/-1, під а-1, з прибудовою сараї літ. К, З, Е, гараж літ. М в домоволодінні № 2 по вул. Зоряній у м. Дніпропетровську.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як зазначено у ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст.233 ЦК України заповітом є розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку про достатність підстав для визнання права власності за позивачем на нерухоме майно після смерті спадкодавця, на яке за останнім визнано право власності рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.02.2011р.

У п. 12 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» розяснено, що у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК).

Таким чином, у суду відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на решту частин домоволодіння, оскільки на одну з них позивач вже набув право власності відповідно до вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а інша частина побудована як самочинне будівництво, яке не оформлене у встановленому законом порядку.

Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку про існування підстав для часткового задоволення позову.

Згідно зст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст.233, 328, 392, 1217, 1216, 1218, 1223, 1268 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 88, 197, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2, який помер 04 січня 2012 року,право власності на нерухоме майно, а саме: переобладнаний з літньої кухні житловий будинок літ. Б-1, загальною площею 44,8 м2, житловою площею 28,6 м2, прибудову літ. б-1, площею 18,7 м2, площею 4,6 м2, під Б-1 погріб, прибудову літ. а-1, житловий будинок літ. А-1 загальною площею 66,8 м2, житловою площею 40,5 м2, житловий будинок літ А/-1, під а-1, з прибудовою сараї літ. К, З, Е, гараж літ. М в домоволодінні № 2 по вул. Зоряній у м. Дніпропетровську.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_7