Справа № 201/608/15ц
Провадження № 2/201/364/2016р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Габрінець І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 (треті особи КП «Житлово-експлуатаційне підприємство № 6 ОСОБА_4 міської ради, КП ЖРЕП Жовтневого району) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям,

ВСТАНОВИВ:

19.01.2015р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 (третя особа КП «ЖЕП«9» ДМР Жовтневого району) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття (а.с. № 4-9).

В подальшому, 18.11.2015р. позивачкою було уточнено позовні вимоги шляхом подачі позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3 (треті особи КП «ЖЕП 6» ДМР, КП ЖРЕП Жовтневого району) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття (а.с. № 137-142).

В обґрунтування позовних вимог, позивачка посилалася на те, що їй на праві власності належить кв. № 42 в буд. № 14 а по вул. Гоголя в м. Дніпропетровську, а відповідачі зареєстровані за цією ж адресою, але в кв. 45. 27.07.2014р. квартира позивачки була залита водою з вини відповідачів, про що 30.07.2014р. складено акт. 26.09.2014р. квартиру позивачки повторно було залито, про що 29.09.2014р. складено відповідний акт. Згідно актів, винними у залитті є відповідачі. Висновком оцінювача була визначена сума матеріальної шкоди, яка становить 576грн.70коп. та яку позивачка просила стягнути з відповідачів разом із витратами на проведення оцінки в сумі 250грн. та моральною шкодою в розмірі 10 000грн.

В своєму клопотання, що надійшло до суду 21.12.2015р. та в заяві, що надійшла до суду 11.03.2016р. позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, а також просила розглянути справу за її відсутності ( а.с. № 159-160, 183-184) .

Представник відповідачок - ОСОБА_5 (діє на підставі довіреностей від 02.04.2015р. - а.с. № 105-107) в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів завдання відповідачками матеріальної та моральної шкоди, а докази, надані до позовної заяви можуть бути прийняті до уваги, з підстав, зазначених в запереченнях представника відповідача, що надійшли до суду 23.04.2015р. Просив в задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи КП «ЖЕП № 6» в судове засідання не зявилася, про дату та час слухання справи була повідомлена належним чином (а.с. № 181,182), в наданих до суду 07.12.2015р. письмових запереченнях представник ОСОБА_6 (діє на підставі довіреності від 10.08.2015р. - а.с. № 152) просила розглядати справу за відсутності представника третьої особи (а.с. № 151).

В судовому засіданні 15.02.2016р. було вирішено розпочати розгляд справи за відсутності третьої особи, а в судовому засіданні 15.03.2016р. закінчити за відсутності представника третьої особи (а.с. № 172 зворотна сторона).

В письмових поясненнях представник третьої особи посилалася на те, що на власника та наймача (орендаря) квартири покладено обовязок проводити за власні кошти ремонт квартири. Враховуючі, що труби і каналізація у квартирі, як і сантехнічні прилади є внутрішніми квартирними мережами за їх належність відповідає власник квартири ( а.с. № 150-151).

Представник третьої особи КП ЖРЕП Жовтневого району ДМР в судове засідання не зявився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином (а.с. № 179), в наданих суду 07.12.2015р. письмових поясненнях представник ОСОБА_7І.О. (діє на підставі довіреності від 01.09.2015р. - а.с. № 149) просив розглядати справу за його відсутності (а.с. № 148).

В судовому засіданні 15.02.2016р. було вирішено розпочати розгляд справи за відсутності третьої особи, а в судовому засіданні 15.03.2016р. закінчити за відсутності представника третьої особи (а.с. № 172 зворотна сторона).

Письмові пояснення представника третьої особи ідентичні поясненням представника КП «ЖЕП № 6» ДМР ( а.с. № 147-148).

За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати справу на підставі ст. 169 ЦПК України за відсутності позивачки та представників третіх осіб, та враховуючи, що представником відповідачок надано суду пояснення, то суд вважає за можливе винести рішення на загальних підставах, встановлених ЦПК України.

Суд, вислухавши представника відповідачок, вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, у правовідносинах щодо відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди: не позивач доводить наявність вини відповідача, а відповідач доводить відсутність своєї вини.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що її дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи.

Судом встановлено, що позивачка є власницею АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 16.09.2000р., укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 (а.с. № 10).

Згідно відповіді КП «ЖЕП № 9» ДМР, основним квартиронаймачем АДРЕСА_2 була ОСОБА_9 (а.с. № 21), яка померла 12.11.2010р., про що Відділом реєстрації смерті ОСОБА_4 міського управління юстиції видано відповідне свідоцтво про смерть (а.с. № 185, 188).

Пізніше, рішенням виконкому Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради № 96 від 17.04.2015р. особовий рахунок було переоформлено на ОСОБА_2 (а.с. № 185 ).

У відповіді КП «Міські комунальні платежі» ОСОБА_4 міської ради від 23.12.2014р. № 215 зазначено, що за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані ОСОБА_10 та ОСОБА_11, про що надана довідка № 25303 (а.с. № 22, 23).

Як зазначає позивачка в позовній заяві та її уточнені, 27.07.2014р. та 26.09.2014р. її квартира була залита водою з вини відповідачів по справі та на підтвердження даних обставин у якості доказів надає два акти.

Згідно акту без номеру, який складений 30.07.2014р. та погоджений з в.о. директора КП «ЖЕП№ 9 «ДМР, представники КП «ЖЕП № 9» ДМР ОСОБА_12, слюсар сантехнік ОСОБА_13 та позивачка ОСОБА_1, власниця АДРЕСА_1, склали акт про то, що в приміщенні квартири № 42 була залита стеля в коридорі та в місці залиття водоемульсійна фарба здулася. Причиною залиття була відсутність герметизації каналізаційних труб у ванній кімнаті в АДРЕСА_2 (а.с. № 14).

Згідно акту № 70, який складений 29.09.2014р. та погоджений з директором КП «ЖЕП№ 3» ДМР ОСОБА_14, представники КП «ЖЕП № 9» ДМР ОСОБА_12, слюсар сантехнік ОСОБА_15 та позивачка ОСОБА_1, власниця АДРЕСА_4, склали акт про то, що в приміщенні квартири № 42 була залита стеля в коридорі та в місці залиття водоемульсійна фарба вздулася. Причиною залиття була течія унітазу в АДРЕСА_5 (а.с. № 14).

Відповідно до звіту про проведення технічного огляду квартири № 45 в житловому будинку № 14а по вул. Гоголя в м. Дніпропетровську, складеного Інститутом проектування та будівельних експертиз (кваліфікаційний сертифікат Серія АЕ № 000407 (а.с. № 53), водопостачальні труби квартири на час огляду не мають зносу, стан та експлуатація відповідає вимогам ДБН, а система каналізації квартири № 45 на час огляду має знос 60%, але не має пошкоджень, течі і знаходиться в доглянутому стані та в приміщенні санвузла відсутня сирість та пліснява (а.с. № 49-52).

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, у разі аварії і залиття квартир складається відповідний акт (Додатком 4).

Акти, надані позивачкою, не можуть бути належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 57, 58 ЦПК України, виходячи з наступного.

Як вбачається з обох актів, в них не зазначено, коли саме відбулось залиття стелі в коридорі АДРЕСА_1 (як зазначає позивачка в позові, перше залиття було 27.07.2014р., а друге 26.09.2014р., а акти складені кожний через три дні після залиття).

Крім того, акти складені без присутності відповідачок, та в них відсутні відомості про ознайомлення їх з ними, що є обовязковою умовою при складанні такого акту.

Крім того, за умови одного й того ж наслідку залиття стелі в коридорі (вздуття фарби), причиною зазначено в одному випадку відсутність герметизації каналізаційних труб у ванній кімнаті, а в іншому протікання унітазу. При цьому, яким чином це вдалося встановити без відвідування АДРЕСА_2, в акті не зазначено.

Так само, критично суд оцінює доказ наданий позивачкою висновок оцінювача про розмір матеріальної шкоди, завданої однокімнатній квартирі в результаті залиття, складений станом на 30.07.2014р. експертом ОСОБА_16 та засвідчений директором ТОВ ОСОБА_17» (а.с. № 24, 80, 89-96) виходячи з наступного.

Як вбачається з договору про проведення незалежної оцінки, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Авто Маркет» № 603-014, він укладений 03.09.2014р. (а.с.№ 25), тоді як у висновку оцінювача, дата укладення цього договору зазначена як 30.07.2014р. Позивачка в своїй додаткових поясненнях посилається на те, що нею було укладено договір про проведення незалежної оцінки усно ще 30.07.2014р., а його письмова форма була складена пізніше 03.09.2014р. ( а.с. № 78)

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦК України, усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення.

Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Враховуючи, що оцінка була проведена 30.07.2014р., а оплата вартості послуг за договором про проведення незалежної оцінки була проведена 04.09.2014р. (після укладення в письмовій формі 03.09.2014р. договору про проведення незалежної оцінки), то з урахуванням ч. 1 ст. 206 ЦК України суд критично ставиться до тверджень позивачки про усно укладений договір, адже його виконання не відбулося в момент укладення, а відбулося лише після укладення договору у письмовій формі. Таким чином, висновок оцінювача, проведений 30.07.2014р. не може бути взятий до уваги, оскільки на момент його видачі між сторонами не було укладено жодного правочину.

Доказів направлення позивачкою пропозиції про укладення договору 30.07.2014р. (в розумінні ч. 1 ст. 640 ЦК України) та доказів її прийняття 30.07.2014р. ТОВ «Авто Маркет» позивачкою суду не надано, а тому моментом укладення договору є 03.09.2014р. , тобто день коли сторони письмово оформили свої правовідносини (а.с. № 25).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Позивачкою до висновку оцінювача надано було сертифікат субєкта оціночної діяльності ТОВ «Авто Маркет», відповідно до якого напрямками його діяльності є оцінка: нерухомих речей ( нерухомого майна, нерухомості); машин; судноплавних засобів; рухомого майна та інш. (а.с. № 89)

Згідно свідоцтва про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів, ОСОБА_16, який видав висновок має право здійснювати оцінку майна та майнових прав за напрямками вказаними у свідоцтві № 1244 від 19.04.2004р. ( а.с. № 90).

Як вбачається із сертифіката та свідоцтва, субєкти оціночної діяльності не мають право на оцінку розміру майнової шкоди, а лише мають право оцінювати взагалі обєкти нерухомого, рухомого майна та інш., що є не тотожним оцінці матеріальної шкоди, завданої майну.

Відповідно до ч.2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Приймаючи до уваги, що позивачкою не надано суду доказів понесення витрат на відновлення наслідків залиття( придбання штукатурки, фарби, ґрунтовки тощо.), то суд вважає, що в розумінні ст. 1192 ЦК України, позивачкою не доведено факт завдання їй матеріальної шкоди.

Таким чином, приймаючи до уваги, що позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів завдання відповідачками матеріальної шкоди, а представником відповідачок в судовому засіданні доведено факт відсутності вини в діях відповідачок, то суд вважає за можливе в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог судом також враховане й те, що позивачка була обізнана що представник відповідачок не визнає в якості доказів, наданий нею висновок (це вбачається з додаткових пояснень (а.с. № 77-79) та вбачається з копії звіту про проведення техогляду квартири № 45, який позивачка отримала 23.04.2015р., проте позивачкою не було заявлено клопотання про призначення судової експертизи щодо причин залиття її квартири, визначення розміру матеріальної шкоди, завданої залиттям.

З огляду на те, що судом встановлена відсутність вини в діях відповідачок щодо завдання позивачці матеріальної шкоди, то в задоволені позовних вимог в частин відшкодування моральної шкоди також слід відмовити.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивачці в задоволені позовних вимог відмовлено в повному обсязі, то сплачений нею судовий збір при подачі позову відшкодуванню за рахунок відповідачок не підлягає.

Частиною 3 ст. 79 ЦПК України визначено вичерпний перелік витрат, повязаних з розглядом справи, які підлягають відшкодуванню, серед яких витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.

Враховуючи, що під час розгляду справи стороною позивачки та відповідачок, спеціалісти не залучалися до участі у справі, судові експертизи за клопотанням сторін не призначалися, то вимоги позивачки про стягнення витрат, понесених на проведення оцінки збитків внаслідок затоплення в розмірі 250грн. та витрати відповідачки ОСОБА_10 на проведення технічного огляду квартири в розмірі 900грн., відшкодуванню не підлягають, та в задоволені вимог сторін в цій частині слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, Постановою Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», ст. .ст. 205, 206, 640, 1166, 1167, 1192 ЦК України, , ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 79, 88, 169, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 (треті особи КП «Житлово-експлуатаційне підприємство № 6, КП ЖРЕП Жовтневого району) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя: Ткаченко Н.В.