№ 336/5946/15-ц
пр. № 2/336/98/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

22 березня 2016 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І.

при секретарі Скибі О.Б.

за участі представника позивача ОСОБА_1Р.о., представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» звернулось з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, вказавши, що 06.10.2008 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 18/2008/2422Фжр, за умовами якого ОСОБА_3 надані кредитні кошти в сумі 64220 доларів США для придбання квартири під 14,79% річних строком до 05.10.2018 року. На забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором з ОСОБА_4 06.10.2008 року був укладений договір поруки, за яким поручитель несе солідарну відповідальність перед банком за зобовязаннями боржника за кредитним договором.

Оскільки ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним договором не виконує, станом на 11.06.2015 року утворилась заборгованість на загальну суму 51910,73 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 1098084,81 гривням, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотками та пені, та яку позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «КБ «Надра».

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, пояснивши, що кредит надавався шляхом перерахування на карту ОСОБА_3 суми коштів, яка була пізніше отримана ОСОБА_3 через відділення банку. У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 зобовязань за договором банк набув права вимагати повернення всього кредиту та сплати відсотків достроково, тож просять стягнути з боржника та поручителя солідарно заборгованість за договором. Додатково представник банку вказав, що відомостей про надіслання ОСОБА_3 або ОСОБА_4 письмової вимоги про дострокове повернення кредиту та сплати відсотків немає.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що фактично ОСОБА_3 банком було видано 312109,20 гривень, а не 64220 доларів США, тож банком не виконані зобов'язання за договором належним чином. Крім того, відповідач не згоден з сумою заборгованості, яка визначена банком на червень 2015 року, а не на час звернення з позовом. Також представник відповідача вказував, що ані ОСОБА_3, ані ОСОБА_4 не отримували вимог від банку про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків. Щодо поруки ОСОБА_4, то вона припинилась, оскільки позивач протягом шести місяців з дня порушення зобовязань не звернувся до суду з позовом. Також представником відповідача заявлено про застосування строку позовної давності до позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_4 в судові засідання не зявлялась, про місце та час розгляду справи повідомлялась в установленому порядку за зареєстрованим місцем проживання.

Дослідивши та проаналізувавши надані сторонами письмові докази у сукупності з поясненнями представників сторін суд при вирішенні спору виходить з наступного.

06.10.2008 року між ВАТ «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 18/2008/2422Фжр (далі по тексту кредитний договір), відповідно до якого банк зобовязався надати ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 64220 доларів США для придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1, оплати витрат, пов'язаних з оформленням кредиту, та комісії (а.с. 8-10).

Відповідно до п. 3.1 кредитного договору надання кредиту проводиться шляхом зарахування на поточний рахунок суми в іноземній валюті або видачі готівки позичальнику через касу банку при наявності належним чином оформленої заяви на видачу готівки в доларах США.

Оцінюючи заперечення представника відповідача щодо невиконання банком своїх зобовязань у визначений кредитним договором спосіб, а саме надання кредиту в гривнях України замість доларів США, суд вважає, що такий факт неналежного виконання банком своїх зобовязань відповідачем не доведений.

Натомість позивачем на спростування таких тверджень представника відповідача надані поточний звіт за операціям по поточному рахунку (а.с. 84-85), копія заяви ОСОБА_3 про перерахування коштів від 06.10.2008 року (а.с. 86), копія валютного меморіального ордеру № 412 від 06.10.2008 року (а.с. 107), з яких вбачається, що 02.10.2008 року на картку ОСОБА_3 готівкою внесено 12780 доларів США, 06.10.2008 року безготівково перераховано ще 64220 доларів США, а 07.10.2008 року трьома операціями на суми 55600 доларів США, 21300 доларів США та 100 доларів США з картки видано готівкою загалом 77000 доларів США.

Посилання представника відповідача на те, що позивачем замість оригіналу паперового меморіального ордеру наданий його дублікат, який не містить підписів, не можуть бути прийняті судом в якості підстав для визнання такого доказу неналежним, оскільки відповідно до Переліку документів, що утворюються в діяльності Національного банку України та банків України, із зазначенням строків зберігання, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 8 грудня 2004 р. № 601 строк зберігання таких документів у банках України визначений щонайменше протягом 5 років, тож на час надання такого документу мінімально передбачений строк зберігання меморіального ордеру вже сплив, а представник позивача вказував на те, що меморіальний ордер у паперовому вигляді був знищений за закінченням терміну його зберігання.

Такий висновок суду щодо надання банком кредиту у відповідності до умов кредитного договору підтверджується також і тим, що після укладення договору та отримання кредитних коштів ОСОБА_3 не звертався до банку з будь-якими заявами щодо неналежного виконання кредитором зобовязань за кредитним договором та відповідними вимогами про надання коштів у валюті кредиту.

Пунктом 3.3 кредитного договору передбачений порядок повернення кредиту та сплати відсотків шляхом щомісячної сплати мінімально необхідного платежу у 1038,64 доларів США до 10 числа поточного місяця.

Згідно з пунктами 1.2, 3.3.4 кінцевим терміном повернення кредиту сторонами кредитного договору визначено 05.10.2018 року.

Додатковою угодою № 1 до кредитного договору від 08.09.2010 року змінено суму кредиту та дату сплати щомісячного мінімального платежу (а.с. 69).

Натомість позивачем розмір заборгованості за кредитним договором розраховано, виходячи з суми кредиту у 64220 доларів США.

06.10.2008 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_4 укладено договір поруки № 18/2008/2422Фжр, за яким ОСОБА_4 поручилась перед ВАТ «КБ «Надра» за виконання зобовязань ОСОБА_3 за кредитним договором № 18/2008/2422Фжр в солідарному порядку в частині повернення до 05.10.2018 року кредиту в сумі 64220 доларів США, сплати відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 14,79 % річних, сплати інших платежів, передбачених кредитним договором, можливих штрафних санкцій (штрафу, пені).

Водночас позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що при укладенні додаткової угоди № 1 від 08.09.2010 року, якою було збільшено суму кредиту та, відповідно, збільшено і обсяг відповідальності за кредитним договором, було отримано відповідну згоду поручителя.

Стаття 559 ч. 1 ЦК України вказує, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Отже визначальним для припинення поруки є саме зміна зобов'язання без згоди поручителя у такий спосіб, при якому збільшується обсяг відповідальності поручителя, а не подальша реалізація кредитором свого права на стягнення заборгованості за кредитним договором навіть у разі пред'явлення вимог, виходячи з первісно визначеної суми.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 11-12) станом на 11.06.2015 року заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором становить 51910,73 доларів США, з яких 42328,97 доларів США заборгованість за кредитом, 5896,47 доларів США заборгованість за відсотками, 3685,29 доларів США пеня за прострочення сплати кредиту.

Пунктом 4.2.4 кредитного договору передбачено право банку вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту, нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо, зокрема, позичальник не вніс чергові мінімально необхідні платежі у термін, визначений п. 3.3.3 цього договору.

У свою чергу таке право банку узгоджується з обовязком позичальника, визначеним п. 4.3.5 кредитного договору, достроково протягом семи календарних днів з дня отримання вимоги банку про дострокове повне виконання зобовязань по цьому договору, виконати зобов'язання щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків, інших платежів, передбачених цим договором, та можливих штрафних санкцій.

Пунктом 2.1 договору поруки передбачено, що кредитор набуває право вимагати від поручителя виконання зобовязання, що витікає з кредитного договору при умові, якщо в установлений кредитним договором строк виконання позичальником зобов'язання в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконані, а також при умові обовязкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов'язання позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині).

Такому праву банку кореспондує передбачений п. 2.2 договору поруки обовязок поручителя виконати взяті на себе зобов'язання по цьому договору не пізніше трьох банківських днів з моменту отримання повідомлення від кредитора про невиконання позичальником зобовязань і необхідності їх виконання поручителем.

Відповідно до п. 2.4 договору поруки повідомлення, що направляється кредитором поручителю, повинно бути здійснено у письмовій формі і буде вважатись поданим належним чином, якщо воно надіслано рекомендованим або цінним листом за адресою, що вказана у договору, чи надано особисто поручителю.

З аналізу вищевказаних норм обох договорів вбачається, що банк безумовно мав право вимагати від позичальника та поручителя дострокового повернення кредиту, сплати відсотків та неустойки у разі порушення зобовязання щодо сплати щомісячного мінімального платежу позичальником, але повинен був реалізувати таке своє право шляхом направлення позичальнику та поручителю письмової вимоги про дострокове повернення кредиту, сплату відсотків та неустойки.

Відповідно до ст. 525 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 530 ч. 1 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 611 ЦК України вказує, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1050 ч. 2 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Таким чином, у разі порушення позичальником ОСОБА_3 умов кредитного договору внаслідок несвоєчасної або неповної сплати щомісячного мінімального платежу ПАТ «КБ «Надра» у відповідності до вищевказаних норм чинного законодавства та умов кредитного договору могло ініціювати застосування правових наслідків такого порушення, зокрема, шляхом зміни умов зобов'язання (строку його виконання) та нарахування неустойки.

Оскільки відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, при цьому зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, тож ПАТ «КБ «Надра», використовуючи своє право на зміну зобов'язання та маючи намір змінити зобов'язання шляхом зміни строку виконання зобов'язань за кредитним договором, повинен був повідомити про це позикодавця та поручителя у спосіб, який визначений умовами кредитного договору та договору поруки, а саме шляхом направлення позичальнику та поручителю письмової вимоги про дострокове повернення кредиту, сплати відсотків та неустойки.

Статті 10, 60 ЦПК України вказують, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вказує ст. 27 ч. 2, 3 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до початку розгляду справи по суті.

Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Натомість позивачем не надано доказів того, що така письмова вимога позичальнику або поручителю направлялась та ними була отримана, а представником відповідача заперечувався такий факт.

Стаття 3 ЦПК України вказує, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивачем заявлено вимогу про дострокове стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором, строк виконання якого визначений до 05.10.2018 року.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що оскільки строк повернення усієї суми кредиту на час звернення з позовом та розгляду справи судом не настав, а ПАТ «КБ «Надра» у свою чергу у визначений кредитним договором та договором поруки спосіб вимог до позичальника та поручителя про дострокове повернення кредиту, сплати відсотків та неустойки не висувало, та, відповідно, належним чином строк виконання зобов'язання не змінювало, тож на час розгляду справи судом право банку на дострокове отримання належного за кредитним договором не настало, відповідачами не порушувалось, тож і захищене в судовому порядку таке право бути не може.

Вимог про стягнення з відповідачів поточної заборгованості за кредитним договором позивачем не заявлялось, тож вирішення цього питання перебуває поза межами компетенції суду по цій цивільній справі.

Виходячи з вищезазначеного, суд не вбачає законних підстав для задоволення позову в будь-якій його частині.

Питання щодо застосування строку позовної давності, про застосування кого заявлено відповідачем, судом не вирішувалось за відсутності законних підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 57-60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

У позові Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя О.І. Дацюк