РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року м. Кремінна

Справа № 414/1564/15-ц

Провадження № 2/414/10/2016

Кремінський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді: Ковальова В.М.

за участю секретарів: Пугачової К.О., Водолазської Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кремінна цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Варварівська сільська рада Кремінського району Луганської області про усунення перешкод у користуванні власністю, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи Варварівська сільська рада Кремінського району Луганської області, ОСОБА_4 про визнання кордонів земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні власністю,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 31 серпня 2015 року звернулися до суду із позовом, в обґрунтування якого посилаються на те, що вони проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1, власником якого є ОСОБА_1 Поруч з ними у буд. № 30 проживає відповідачка ОСОБА_3, яка в порушення будівельних норм та правил добросусідства побудувала сарай на шлакоблочному фундаменті, який виходить за межі її ділянки приблизно на 0,5 метра, та ще кілька сараїв, в яких утримує сільськогосподарських тварин. Від них йде сморід, вигрібна яма розташована поблизу паркана, з якої рідина тече на їх володіння. Отвір вентиляції з приміщення сараю виведено до їх подвіря. Будівельне сміття знаходиться за парканом ОСОБА_3, тому її худоба ходить повз з їхнім забором та хвірткою, залишаючи продукти життєдіяльності і руйнуючи загорожі між дворами. З приводу цих порушень вони неодноразово зверталися до сільської ради, інших інстанцій, але відповідачка на зауваження та приписи не реагує, тому вони просять суд зобовязати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самовільно збудованих сараїв, знищення ями для стоків, припинення утримання сараїв для тварин з порушенням санітарних норм, забезпечити вільний доступ тварини до подвіря відповідачки.

ОСОБА_3 17 вересня 2015 року звернулася до суду із зустрічним позовом, який уточнила 12 жовтня 2015 року, в обґрунтування якого посилається на те, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 є її сусідами. Її літня кухня збудована до того, як відповідачі купили сусідський будинок. Домашню худобу та птицю вона утримує в деревяній споруді, яка знаходиться на відстані 12-15 метрів від будинку сусідів, а не в літній кухні. Бійцівський пес ОСОБА_1, ОСОБА_2 неодноразово пролазив під сітчастою огорожею та кидався на її дворового пса та сина, з приводу чого вона неодноразово зверталася до сільради та дільничного інспектора міліції. Тому просить зобовязати їх поставити міцну огорожу між дворами з метою попередження проникнення до її двору пса, зобовязати утримувати пса на цепку, виділити їх 0,5 метра земельної ділянки для догляду за стінкою сараю, змінивши кордони земельної ділянки.

У судовому засіданні ОСОБА_1, ОСОБА_2 свої позовні вимоги підтримали, вказують на приведення відповідачкою вигрібної ями до відповідного стану, усунення вентиляції. Зустрічний позов не визнали з підстав його необґрунтованості, пес зараз знаходиться в м. Рубіжному, тому він ні яких незручностей не завдає.

ОСОБА_3 у судовому засіданні первісний позов не визнала, частину вимог у вигляді огорожі вигрібної ями та вентиляції, яка була виведена з приміщення її літньої кухні на подвіря сусідів вона усунула. Домашня худоба утримується згідно санітарних норм. Перешкод до вільного доступу подвіря сусідів її тварини не завдають. На своїх вимогах наполягає.

Представник третьої особи у вигляді голови Варварівської сільської ради ОСОБА_5 у судове засідання не зявилася, у заяві на імя суду просить справу розглянути без її участі.

Третя особа за зустрічним позовом ОСОБА_4 в судове засідання також не зявилася, в заяві на імя суду просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги ОСОБА_6 підтримує.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідків, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково, в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 Земельного кодексу України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Згідно зі ст. 104 цього Кодексу, власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров'я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.

Частинами 2, 3 ст. 152 цього Кодексу, п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року зі змінами «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Згідно ст. 391 цього Кодексу, власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Абзацем 3 п. 3.25* Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень державних будівельних норм 360-92, затверджених Наказом Держкоммістобудування 17.04.1992 N 44 (далі ДБН) передбачено, що для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

Згідно п. 3.25 «а» ДБН відстань від житлового будинку і літньої кухні до сільськогосподарських будівель (сараїв) для худоби, свійських тварин та птахів повинна бути не менше 15 метрів.

Пунктом 2.22 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених Наказом Міністерства охорони здоровя України від 17.03.2011 року №145 передбачається, що вигреби повинні бути віддалені від стін житлових та громадських будівель і споруд на відстань не менше 20 м. Місце розміщення вигребу на присадибній ділянці та відстань від нього до власного житлового будинку визначає власник цього будинку з додержанням правил добросусідства.

Докази, які долучені до справи, показання свідків, свідчать про наступне.

Згідно договору купівлі-продажу (а.с.11-12), житловий будинок № 31 з будівлями та спорудами по вул. Коренькова в с. Варварівка Кремінського району на земельній ділянці площею 0,2286 га, належить на праві власності ОСОБА_1, з якою проживає її мати ОСОБА_2, технічна документація (а.с.19-21,166-178) на цей будинок містить інформацію на колишнього власника ОСОБА_7

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, свідоцтва про право власності (а.с.54-58) будинок № 30 з господарськими будівлями та спорудами по вул. Коренькова в с. Варварівка Кремінського району належить на праві власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1/2 частці кожній.

Позивачі за первісним позовом неодноразово зверталися із заявами до голови Варварівської сільської ради з приводу порушення з боку ОСОБА_3 санітарних правил та норм утримання тварин (а.с.14-16), з приводу яких виїзною комісією було складено протокол (а. с. 17), яким виявлено, що будівля з шлакоблоку на фундаменті виходить за межі земельної ділянки № 30 з південної частини на 0,5 м, з північної на 0,8 м, загальною площею 4,2 кв.м, технічної документації на цю будівлю немає; господарські споруди, в яких утримуються сільськогосподарські тварини, знаходяться на відстані 0,3 м від межі, постійно чути сморід, поруч знаходиться літня кухня позивача, північна частина сараю знаходиться на межі; відтоки рідкого навозу направлені під будівлю позивача, перед подвірям будинку ОСОБА_6 заходиться будівельне сміття. В доповненні до протоколу (а.с.18) вказано про необхідність власнику будинку № 30 навести порядок на дворовій ділянці; привести будівлю з шлакоблоку у відповідність до ДБН 360-92** та узаконити її; перенаправити відтоки продуктів життєдіяльності від межі будинку № 31 і упорядкувати згідно санітарних норм; підтримувати в санітарному стані господарчі приміщення; позивачу поставити паркан між літньою кухнею і сараєм відповідача.

Господарська споруда, яка визначена в протоколі комісії, є дерев'яним сараєм. Зі слів сторін, вказаний сарай знаходиться на межі їхніх земельних ділянок.

З показань свідка ОСОБА_8 вбачається, що вона була членом комісії з обстежень земельних ділянок сторін. Кордони земельних ділянок сусідів не визначалися. Тварин у літній кухні ОСОБА_3 не має, вони утримуються у сараї, розташований поруч з кухнею. Вигрібна яма виконана відповідно до стандартів.

Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_9 2 грудня 2015 року комісія з обстежень земельних ділянок сторін не виявляла межових та будівельних порушень, вигрібна яма на території ОСОБА_3І повинна бути розташована відповідно до п. 2.22 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць відповідно до бажання власника землі з додержанням правил добросусідства.

З пояснень свідка ОСОБА_10 вбачається, що у 2013 році під час виготовлення технічної документації і кадастрового номеру було виявлено порушення з боку ОСОБА_3 вимог будівельних норм в частині виходу будівлі з шлакоблоку за межі земельної ділянки № 30 на земельну ділянку № 31 по вул. Коренькова та знаходження деревяного сараю на межі цих ділянок, але між сторонами по справі було укладено усну домовленість про уступку ОСОБА_3 частини своєї земельної білянки на користь ОСОБА_1, тому порушення будівельних норм відповідно до цих домовленостей немає.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона була власником будинку № 31 по вул. Коренькова с. Варварівка. Під час проживання у вказаному будинку у неї були постійні суперечки з ОСОБА_3 щодо межі земельних ділянок та споруд на них. У 2013 році вона свій будинок продала ОСОБА_1 і пізніше побачила, що ОСОБА_3 збудувала сарай з шлакоблоку, який виходить за межі своєї земельної ділянки в сторону її колишньої власності.

Згідно до протоколу від 2 грудня 2015 року (а.с.154) районна комісія з розгляду звернення ОСОБА_2 рекомендувала ОСОБА_3 навести належний ветеринарний та санітарний порядок на подвірї, перенести отвір вентиляції, провести частковий ремонт сточної труби з вигрібної ями, забуртувати компостну кучу, навіз та її огородити.

Відповідно до технічного паспорту будинку № 31 від 17 квітня 1995 року на ім'я колишнього власника ОСОБА_7Ф.(а.с.19-21) межа, на якій не має будівель, з земельної ділянкою будинку № 30 має пряму лінію.

Згідно до технічної документації від 4 грудня 2013 року (а.с.166-177), до якої було надано технічну документацію від 17 квітня 1995 року (а.с.176 зв.), лінія розмежування земельних ділянок №, № 30,31 за погодженням сторін та Варварівської сільської ради (а.с.175) змінена і має деяку іншу конфігурацію, претензій між власниками земельних ділянок щодо меж та їх конфігурацій не заявлено (а.с.170).

ОСОБА_3 під час розгляду справи було складено схему межі (а.с.132) погодженою з ОСОБА_2, яка відповідає конфігурації земельних ділянок що міститься у технічній документації від 4 грудня 2013 року. Відповідно до цієї схеми будівля власника з шлакоблоку на 50 см. та 80 см. відповідно виходить на територію власника будинку № 31, північна частина сараю знаходиться на межі з тим же власником, що відповідає висновкам виїзної комісії Варварівської сільської ради.

Тому вказані вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_1Г у цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується їхніх вимог про знищення ями для стоків та усунення безладу за межами двору № 30 з метою забезпечення вільного проходу худоби до хвіртки, то вони не підлягають задоволенню. Вигрібна яма, і це підтвердила ОСОБА_2, приведена у належний стан. Доказів, відносно задоволення другої частини цих вимог, позивачі не надали і вони заперечуються ОСОБА_11

Вимоги позивачів по первісному позову про усунення вентиляції не заявлялися, тому суд їх і не розглядає.

Це також стосується вимог ОСОБА_11, оскільки нею не доведено, з наданням доказів, про створення собакою ОСОБА_2 певних незручностей на території її домоволодіння. Вимоги ОСОБА_11 про зобовязання виділення їй ОСОБА_2 та ОСОБА_1 0.5 м. земельної ділянки для догляду за стінкою сараю також не може бути задоволенню, оскільки це стосується зміни меж земельних ділянок, на які не згодні позивачі за первісним позовом

Твердження ОСОБА_3 про побудову споруд до того, як вона прийняла спадщину, суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Це стосується обовязку не порушувати права інших власників земельних ділянок по їх використанню в межах, які належать ним.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 103, 104, 152 Земельного кодексу України, ст.ст. 376, 391, 1218 ЦК України, п.п. 3.25*, 3.25 «а» Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень державних будівельних норм 360-92, затверджених Наказом Держкоммістобудування 17.04.1992 N 44, п. 2.22 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених Наказом Міністерства охорони здоровя України від 17.03.2011 року №145 суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Варварівська сільська рада Кремінського району Луганської області про усунення перешкод у користуванні власністю задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_1, ОСОБА_12 у користуванні земельною ділянкою № 31 по вул. Коренькова у с. Варварівка Кремінського районну Луганської області шляхом знесення самовільно збудованого сараю з шлакоблоку на фундаменті, розташованого на земельній ділянці № 30 по вул. Коренькова у с. Варварівка Кремінського районну, який виходить за її межі на земельну ділянку № 31 за вищевказаною адресою, та деревяного сараю, що знаходиться на земельній ділянці № 30 на межі з земельною ділянкою № 31 по вул. Коренькова у с. Варварівка Кремінського районну Луганської області.

У задоволенні інших вимог відмовити у звязку з їх необґрунтованістю.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи Варварівська сільська рада Кремінського району Луганської області, ОСОБА_4 про визнання кордонів земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні власністю відмовити у звязку з їх необґрунтованістю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Луганської області через Кремінський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, у тому ж порядку і в той же строк з дня отримання його копії.

Суддя В.М. Ковальов