АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/301/16 Справа № 205/8303/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Скрипник К.О. Доповідач - Осіян О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді - Осіяна О.М.,

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

за участю секретаря - Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про виключення майна з акту опису та звільнення майна з - під арешту,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду із позовом про виключення з акту опису майна від 29 серпня 2014 року, складеного державним виконавцем Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ та звільнення з-під арешту нерухомого майна: 7/16 частин домоволодіння АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних вимог посилались на те, що їм на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2010 року належить 7/8 частин домоволодіння НОМЕР_1, яке знаходиться по АДРЕСА_1. У зв'язку з виконанням виконавчого листа № 199/2837/13-ц, виданого 01 серпня 2013 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_5 суми боргу на користь ОСОБА_2, 29 серпня 2014 року державним виконавцем Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Літвіновою А.І. складено акт опису та арешту майна, зокрема, 7/16 частини домоволодіння НОМЕР_1, який розташований по АДРЕСА_1. Наявність обтяження перешкоджає позивачам у здійсненні ними права власності на належне їм майно та відповідачі порушують їх права на володіння та користування майном..

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2014 року позовні вимоги задоволені.

Виключено із акту опису та арешту майна від 29 серпня 2014 року, складеного державним виконавцем Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ при примусовому виконанні виконавчого листа № 199/2837/13-ц, виданого 01 серпня 2013 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська та звільнено з-під арешту нерухоме майно, а саме, 7/16 частин домоволодіння НОМЕР_1, розташованого по АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Задовольняючи позов суд першої інстанції посилався на приписи ст. 16, 321, 391 ЦК України, ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Літвіновою А.І. від 14 липня 2014 року накладено арешт на 7/16 частини домоволодіння НОМЕР_1, який розташований по АДРЕСА_1 (а.с. 45). У цій постанові зазначено, що ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2014 року у справі № 6/205/3789/13 визначено, що ОСОБА_5, як одному із подружжя, належить на праві власності 1/2 частина з 7/8 частин, що складає 7/16 частин спірного домоволодіння.

29 серпня 2014 року державним виконавцем Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Літвіновою А.І. складено акт опису та арешту майна, зокрема, 7/16 частини домоволодіння НОМЕР_1, який розташований по АДРЕСА_1 (а.с. 4).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2010 року, визнано дійсним договір купівлі-продажу 7/8 частин домоволодіння АДРЕСА_1, укладений 10 квітня 2001 року між ОСОБА_7, з однієї сторони та ОСОБА_4, ОСОБА_3, з другої сторони. Визнано недійсним договір дарування 7/8 частин домоволодіння АДРЕСА_1, укладений 01 липня 2004 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Башкіною І.Ю. Визнано недійсним договір дарування 7/8 частин домоволодіння АДРЕСА_1, укладений 20 грудня 2005 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_11, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніною В.І. Визнано за ОСОБА_4, ОСОБА_3 право власності на 7/8 частин домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.5-7). Це рішення суду є чинним до теперішнього часу.

За таких обставин суд обґрунтовано посилався на те, що накладення арешту на частину цього домоволодіння є безпідставним. А тому вважав за можливе захистити права позивачів, які є власниками спірного майна, та виключив це майно із акту опису та звільнив з-під арешту.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до даних реєстру 7/8 частин спірного домоволодіння належить ОСОБА_11, а рішенням суду 7/16 частин належить і ОСОБА_5. Немає реєстрації прав власності на це майно за позивачами.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За змістом ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили.

Що стосується доводів апеляційної скарги про відсутність реєстрації за позивачами спірного майна у встановленому законом порядку то суд вважає, що вони є безпідставними, оскільки позивачі не мали можливості вчинити дії щодо реєстрації цього майна із незалежних від них обставин.

Постановою слідчого у ОВС СВ по РВВС і ПСОГО СУ УМВС України у Дніпропетровській області ще від 17 січня 2007 року був накладений арешт 7/8 частин домоволодіння АДРЕСА_1, належного ОСОБА_11 в межах кримінальних справ, порушених відносно ОСОБА_5, і в тому числі відносно самого ОСОБА_2 Відповідно до інформації КП «Дніпропетровське МБТІ» дані про цей арешт наявні у інвентаризаційній справі (а.с.21,46).

Постановою державного виконавця Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Літвіновою А.І. від 14 липня 2014 року в порядку виконання рішення суду про стягнення із ОСОБА_5 суми боргу на користь ОСОБА_2 в розмірі 175 846 грн., також було накладено арешт на 7/16 частин цього ж нерухомого майна.

Отже, підтверджено факт того, що до прийняття рішення суду від 16 червня 2010 року, вже був наявний арешт на це майно. А тому, за наявності обтяження, яке перешкоджало позивачам у здійсненні реєстрації права власності на належне їм майно, вони не мали іншої можливості та способу вчинити дії щодо реєстрації цього майна.

Крім того, апеляційному суду надано квитанцію від 16.08.2010 року, відповідно до якої ОСОБА_4 замовляв та оплачував вихід спеціаліста, із метою оформлення права власності по АДРЕСА_1 (а.с.249).

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, а із матеріалів справи вбачається, що передбачені ст. 309 ЦПК України підстави для скасування чи зміни судового рішення відсутні, і оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалене із додержанням норм процесуального права та у відповідності із нормами матеріального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: