АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/52/16 Справа № 199/6725/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Подорець О. Б. Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Волошина М.П., Куценко Т.Р.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 10 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про реальний розподіл домоволодіння, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про реальний розподіл домоволодіння, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла їх з відповідачем мати ОСОБА_4, яка за життя склала заповіт, за яким 1/2 частину всього належного їй майна заповідала йому, а іншу 1/2 частину відповідачу ОСОБА_3

Вказував, що після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0425 га.

Зазначав, що у встановлений законом шестимісячний строк він та відповідач по справі звернулися з заявами про прийняття спадщини та отримали свідоцтва про право на спадщину.

Посилаючись на те, що на теперішній час між ним та ОСОБА_3 склалися неприязні стосунки, відповідач не має бажання розподілити спадкове майно в натурі по 1/2 частині кожному, а він в свою чергу заперечує проти користування нею проходом до своєї частини будинку через його земельну ділянку, а тому просить суд поділити домоволодіння, виділивши йому в натурі 1/2 частину спадкового майна, а саме житлового будинку АДРЕСА_1, житловою площею 56,4 кв.м, загальною площею 103,0 кв.м, який складається з: літньої кухні, площею 26 кв.м, гаражу, площею 18,2 кв.м, навісу - 4,3 кв.м, вбиральні - 1 кв.м., гаражу, площею 17,6 кв.м, душу - 2,1 кв.м, а також інших споруд у вигляді огороджень, зливної ями, водоколонки, мощення та хвіртки; виділити йому 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0425 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; визначити порядок користування земельною ділянкою площею 0,0425 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1; визнати право власності на виділену в натурі 1/2 частину спадкового майна.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 10 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, зазначаючи, що рішення постановлене з порушенням норм матеріального й процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно ст.380 ЦК України житловий будинок є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного в ній проживання.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ст.319 ЦК України).

Статтею 152 ЖК Української РСР, в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, передбачалось, що переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Частиною 1 ст.356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст.ст.364,367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України.

За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом.

Під час вирішення зазначених спорів суди мають враховувати роз'яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок» від 04 жовтня 1991 року №7.

Зокрема, виходячи з положень ст.ст.183,367 ЦК України та роз'яснень, викладених у пп.6,7 зазначеної постанови, виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання або перепланування будинку він провадиться за наявності на це дозволу виконавчого комітету місцевої ради (ст.152 ЖК України).

Пунктом 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572, передбачено, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку.

Відповідно до п.п.1.4.1,1.4.3 Наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17 травня 2005 року, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу Виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданих 13 жовтня 2005 року Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є власниками по 1/2 частині домоволодіння АДРЕСА_1 та по 1/2 частині земельної ділянки площею 0,0425 га за тією ж адресою (т.1 а.с.9,11,30).

Кожен із співвласників користуються відокремленими частинами будинку, які мають різні входи.

Такий порядок користування склався ще за життя спадкодавця ОСОБА_4, яка користувалася частиною, якою на теперішній час користується позивач.

Відповідно до висновку комісійної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №36/14 від 17 квітня 2014 року, проведеної приватним підприємством Експерт-Борисфен, запропоновано дванадцять варіантів розподілу спірного домоволодіння, виходячи з розміру часток 1/2 та 1/2. При цьому, в ньому зазначається перелік робіт, який необхідно здійснити для перебудов спірного будинку (т.1 а.с.53-239).

Залишаючи позовні вимоги ОСОБА_2 без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано дозволу виконкому на переобладнання та, враховуючи варіанти поділу, прийшов до висновку про неможливість влаштування окремої хвіртки та поділу нерухомого майна в натурі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.7 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04 жовтня 1991 року №7, з наступними змінами та доповненнями, в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої ради (ст.152 ЖК УРСР).

У ст.100 ЖК УРСР визначено підстави та умови переобладнання і перепланування жилого будинку, для чого необхідно отримати дозвіл органу влади. За змістом цієї норми права та з урахуванням Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року N76, перепланування - це, зокрема, перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів.

Тобто у разі необхідності його переобладнання та перепланування, необхідний дозвіл виконкому місцевої ради, який має бути отриманий до винесення судом рішення, що є обов'язковою умовою згідно з вимогами ст.152 ЖК УРСР.

Крім того, до ухвалення рішення в матеріалах справи повинні бути надані відповідні висновки: технічний висновок про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, висновок про відповідність перепланування санітарно-епідеміологічним вимогам, пропонованим до будинків і приміщень, і правилам пожежної безпеки. Залежно від обставин справи підлягають поданню висновки й інших служб, зокрема погодження для встановлення відокремленого газо-, водо- та енергопостачання.

У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04 жовтня 1991 року №7, з наступними змінами та доповненнями, визначено, що порушуючи справу даної категорії, суддя зобов'язаний, з метою забезпечення її своєчасного і правильного розгляду, провести всі необхідні для цього підготовчі дії, зокрема, відповідно до заявлених вимог запропонувати сторонам подати або за їх клопотанням витребувати документи (дані): висновки технічної експертизи щодо можливих варіантів поділу будинку в натурі або встановлення порядку користування ним відповідно до належних співвласникам часток, а у необхідних випадках - органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекції про допустимість пов'язаних з цим переобладнань; про дозвіл виконкому місцевої ради на переобладнання і перепланування жилого будинку.

Відповідно до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно до вимог ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Апеляційний суд сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, а саме, сторонам неодноразово роз'яснювались вимоги ст.152 ЖК України, надався строк для отримання дозволу виконкому місцевої ради на переобладнання і перепланування спірного жилого будинку, неодноразово суд надсилав запити разом з висновком експертизи для отримання відповідного дозволу до органів місцевого самоврядування (т.2 а.с.144,156).

Ухвалою від 18 листопада 2015 року апеляційний суд Дніпропетровської області зобов'язував виконком Амур-Нижньодніпровської ради надати, передбачений законом, висновок (т.2 а.с.167-169).

Ухвалою від 23 грудня 2015 року апеляційний суд Дніпропетровської області зобов'язував виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради надати висновок щодо можливості здійснення переобладнань (т.2 а.с.176-178).

Однак усі запити та ухвали залишені без належного реагування.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду України розумний строк визначається у кожній конкретній справі з урахуванням справедливого і своєчасного її розгляду, складністю справи; поведінкою заявника; процесуальними діями суду, але не більше строку, визначеного частиною першою статті 157 ЦПК.

Колегія суддів звертає увагу на той факт, що справа перебуває в провадженні суду апеляційної інстанції з 28 травня 2015 року, протягом цього часу органи виконавчої влади так і не надали висновку стосовно можливості здійснення переобладнань, тобто створили тяганину при розгляді справи та порушили право сторін на своєчасний розгляд справи.

З'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення районного суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 10 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Волошин М.П.

Куценко Т.Р.