Справа № 348/482/14-ц
Провадження № 22-ц/779/132/2016
Головуючий у 1 інстанції . Грещук Р.П.
Суддя-доповідач Фединяк В.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Фединяка В.Д.

суддів: Максюти І.О., Матківського Р.Й.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю представників: банку Рокетської С.В.;

ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою представника публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» Шуліки Аліни Володимирівни на рішення Надвірнянського районного суду від 18 червня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом і зазначало, що 2 липня 2008 року з ОСОБА_4було укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 14 930 доларів 97 центів США на строк до 2 липня 2018 року з процентною ставкою 15 % річних. З метою забезпечення виконання вказаного кредитного зобов'язання між банком та ОСОБА_4 2 липня 2008 року укладено договір іпотеки, згідно з яким відповідачка передала банку в іпотеку належну їй земельну ділянку площею 0,08 га по АДРЕСА_1. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору станом на 17 лютого 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 15 239 доларів 69 центів США. Посилаючись на викладене, на підставі ст.ст. 33,39 Закону України «Про іпотеку» позивач просив суд у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку площею 0,08 га по АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмета іпотеки.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 18 червня 2014 року відмовлено ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про задоволення позову, вказуючи на те, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, дав неправильну оцінку поданим доказам, допустив порушення норм матеріального і процесуального права й ухвалив незаконне рішення. На думку апелянта, суд не врахував того, що відповідно до ч 2 ст. 1050 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини кредиту позивач має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту. Вважає також неправильним висновок суду щодо передчасного звернення до суду за захистом порушеного права, оскільки реструктуризація передбачає щомісячну сплату заборгованості за кредитним договором, який відповідач не сплачує внаслідок чого збільшується розмір заборгованості за кредитним договором.

У судовому засіданні представник представник ПАТ КБ «ПриватБанк» підтримала доводи апеляційної скарги, просить задовольнити цю скаргу.

Представник ОСОБА_4- ОСОБА_5 апеляційну скаргу не визнав, вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відмовляючи ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що 30 травня 2011 року та 01 квітня 2013 року між сторонами укладено додаткові договори до кредитного договору від 2 липня 2008 року, за умовами яких при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, зазначених в графіку погашення кредиту, за цим договором, понад 1460 днів, позивач вправі ставити питанні про стягнення заборгованості за кредитним договором. Оскільки термін повернення кредиту в 1460 день з моменту виникнення порушення не минув, то позивач звернувся в суд з позовом передчасно.

З таким висновком суду погодитись не можна з огляду на таке.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Судом установлено, що 2 липня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 14 930 доларів 97 центів США на строк до 2 липня 2018 року з процентною ставкою 15 % річних.

30 травня 2011 року та 1 квітня 2013 року між сторонами укладено додаткові договори до кредитного договору, за умовами яких при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, зазначених в графіку погашення кредиту, за цим договором, понад 1460 днів, щодо зобов'язань, строк яких не настав, сторони узгодили, що терміном повернення кредиту вважається 1460 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом, починаючи з 1461 дня порушення, вважається простроченою. Позовна давність за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки встановлюється сторонами тривалістю 50 років.

Відповідно із умовами зазначеного кредитного договору та графіку погашення кредиту, відсотків і винагороди сплата основної суми кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно.

Встановлено, що ОСОБА_4 належним чином свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, після укладення додаткових угод погашення кредиту відповідно до графіку не здійснює і відповідно до проведеного банком розрахунку, станом на 17 лютого 2014 року має заборгованість перед банком у розмірі 15 239,69 доларів США, що еквівалентно 131 670,89 грн., з яких: 11 960,98 доларів США заборгованість за кредитом, 1454,36 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом, 360,14 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 710,95 доларів США пеня, 28,94 доларів США штраф (фіксована частина), 724,32 доларів США штраф (процентна складова).

Суд відхиляє доводи ОСОБА_4 про те, що строк виконання нею зобов'язань не настав, так як відповідно укладених 30 травня 2011 року та 01 квітня 2013 року між сторонами додаткових договорів до кредитного договору, при порушенні позичальником строків погашення заборгованості вважається 1460 день з моменту виникнення порушення, оскільки згідно графіку погашення кредиту, такий кредит сплачується щомісячно і нею своєчасно не виконуються зобов'язання за цим договором.

Відповідно п.8 від 30 травня 2011 року та п.9 від 01 квітня 2013 року додаткові угоди до кредитного договору від 02.07.2008 року ці угоди вступають в дію за умови належного виконання позичальником умов кредитного договору.

Установлено, що ОСОБА_4 належно не виконує умови кредитного договору і після укладення додаткових угод взагалі не сплачує щомісячні платежі. Отже, додаткові угоди від 30 травня 2011 року та п.9 від 01 квітня 2013 року до кредитного договору від 02.07.2008 року не діють.

Крім цього, відповідно до п.2.3.7 укладеного кредитного договору банк має право стягнути кредит до настання дати, передбаченої п.8.1 даного договору, у т.ч. шляхом звернення стягнення на заставлене майно, при настанні умов, передбачених п.2.3.3.

Згідно п. 2.3.3 договору, при порушенні позичальником зобов'язань, передбачених умовами даного договору, банк має право зажадати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії й відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за цим договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення. При цьому, згідно ст. 212, 611, 651 ЦК України щодо зобов'язань, строк виконання яких не настав, вважається, що строк настав у зазначену в повідомлені дату. На цю дату позичальник зобов'язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду й відсотки за фактичний строк його користування, у повному обсязі виконати інші зобов'язання за договором.

Згідно договору іпотеки укладеної 2 липня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 з метою забезпечення виконання кредитного договору, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 14 930 доларів 97 центів США на строк до 2 липня 2018 року з процентною ставкою 15 % річних, відповідач передала банку в іпотеку належну їй земельну ділянку площею 0,08 га по АДРЕСА_1.

З метою забезпечення виконання вказаного кредитного зобов'язання між банком та ОСОБА_4 2 липня 2008 року укладено договір іпотеки, згідно з яким відповідачка передала банку в іпотеку належну їй земельну ділянку площею 0,08 га по АДРЕСА_1.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Згідно із ч. 6 ст. 38 закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Крім того, відповідно до роз'яснень, викладених у п. 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як ст. 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

Згідно п.33.4 Договору іпотеки іпотекодавець та іпотекодержатель за згодою встановили ціну предмета іпотеки у розмірі 90210 грн. та ними не оспорюється (а.с.16).

30.12.2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направив ОСОБА_4 вимогу про сплату заборгованості по кредиту в 30-ти денний строк з дня отримання цієї вимоги, а у випадку неможливості розрахунку - іпотекодержатель попередив боржника про наміри звернути стягнення на предмет іпотеки.

Дана вимога була направлена на адресу відповідача 16.01.2014 року рекомендованим листом, що підтверджується реєстром поштових відправлень.

Представник відповідача, не оспорюючи факту наявності заборгованості, вказує на те, що розмір пені та штрафу банком визначено в доларах, хоча такі мають стягуватися в гривні.

Згідно п. 8.4. кредитного договору, при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, але не менше 1 гривні.

Відповідно до п. 5.1 кредитного договору у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі, який зазначений у п.8.4 договору за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.

Терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором сторонами було встановлено тривалістю 5 років.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Таким чином, пеня - це санкція, яка нараховується від першого дня прострочення виконання зобов'язання й до того дня, доки зобов'язання не буде виконане.

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно наданого банком розрахунку вбачається, що розрахунок пені проведено за період з травня 2013 року по березень 2014 року.

В той же час розмір пені банком визначено в доларах, хоча така має сплачуватися в гривнях.

Відповідно до курсу долара до гривні на час звернення банку до суду ( 710, 95 доларів США х 8, 64) розмір пені за своєчасне виконання зобов'язань за договором становить 6 142, 61 грн

Крім того, обчислюючи розмір штрафу в розмірі 28,94 доларів США (фіксована частина) та 724,32 доларів США (процентна складова) за порушення зобов'язання, банком обчислено такий розмір штрафу в доларах, в той же час стягнення таких штрафів повинно здійснюватися в гривнях.

Отже, з врахуванням фіксованої частини штрафу - 250 грн. та 5 % відсотків від суми позову, що становить 6, 258, 13 грн., розмір штрафу має ставити 6 508, 13 грн.(фіксована частина та процентна складова).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що в рахунок погашення заборгованості в розмірі 13 775,48 доларів США, що еквівалентно 119 020, 15 грн., з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 11 960,98 доларів США, що еквівалентно 103 342, 87 грн., заборгованість по процентах в розмірі 1454,36 доларів США, що еквівалентно 12 565, 67 грн. та заборгованість по комісії за користування кредитом в розмірі 360,14 долари США, що еквівалентно 3 111, 61 коп., а також 6 142, 61 грн. пені за своєчасне виконання зобов'язань за договором, штрафу в розмірі 6 508, 13 грн.(фіксована частина та процентна складова), а всього на загальну суму 131 670, 89 грн. станом на 17 лютого 2014 року за кредитним договором слід звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 02 липня 2008 року, а саме - земельну ділянку загальною площею 0,08 га, яка розташована по АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки №IFN0GA00000027 від 02.07.2008 року) ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_4 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки за початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації за початковою ціною 90210 грн. (дев'яносто тисяч двіста десять гривень) предмета іпотеки, але не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна.

За правилами п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення судом норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, допустив порушення норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з підстав встановлених п.п.1,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1316 грн. 71 коп. сплаченого судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.Рішення Надвірнянського районного суду від 18 червня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №IFN0GA00000027 від 02 липня 2008 року станом на 17 лютого 2014 року у розмірі 13 775,48 доларів США, що еквівалентно 119 020, 15 грн., з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 11 960,98 доларів США, що еквівалентно 103 342, 87 грн., заборгованість по процентах в розмірі 1454,36 доларів США, що еквівалентно 12 565, 67 грн. та заборгованість по комісії за користування кредитом в розмірі 360,14 долари США, що еквівалентно 3 111, 61 коп., а також 6 142, 61 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, штрафу в розмірі 6 508, 13 грн.(фіксована частина та процентна складова), а всього на загальну суму 131 670, 89 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 02 липня 2008 року, а саме - земельну ділянку загальною площею 0,08 га, яка розташована по АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого 17 серпня 2007 року на підставі рішення сесії Надвірнянської міської ради №778-XIII/2007 від 30 травня 2007 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_2, шляхом надання ПАТ КБ «ПриватБанк» права продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки №IFN0GA00000027 від 02.07.2008 року) з укладанням від імені ОСОБА_4 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки за початковою ціною 90210 грн. (дев'яносто тисяч двіста десять гривень) для його подальшої реалізації, але не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 1316 грн. 71 коп. сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання законної сили.

Головуючий В.Д.Фединяк

Судді: Р.Й.Матківський

І.О.Максюта