АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/3578/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Герчаківська О.Я.
Провадження № 22-ц/789/348/16 Доповідач - Парандюк Т.С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

за участю секретаря - Коваль О.І.

та сторін - ОСОБА_1. та його представника

ОСОБА_2; ОСОБА_3 та його

представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 17 грудня 2015 року по справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3, АТ "ПРОСТО-страхування" про стягнення матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки та моральної шкоди, завданої пошкодженням майна, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ФОП ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до АТ "ПРОСТО-страхування" про стягнення матеріальної шкоди в сумі 23170 грн., завданої джерелом підвищеної небезпеки та ОСОБА_3 моральної шкоди в розмірі 500 грн., завданої пошкодженням майна.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що як встановлено постановою Тернопільського міськрайонного суду від 22 вересня 2014 року у справі 607/14594/14-п, ОСОБА_3 24.08.2014 року близько 21 год. 50 хв., керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 2107, д.н.з НОМЕР_1, рухаючись на перехресті вул. Збаразька-Бродівська в м.Тернополі, був неуважний та виконуючи поворот ліворуч на вул. Бродівську, не дав дорогу автомобілю Рено, д.н.з НОМЕР_2 під керуванням гр.ОСОБА_5, який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого допустив зіткнення з даним автомобілем, чим порушив п.п.2.3 (б), 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Зазначеною постановою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340.00 грн. У висновку від 26.08.2014 року, підписаному інспектором з оформлення ДТП ВДАІ з обслуговування м. Тернополя підпорядкованого УДАІ УМВС України в Тернопільській області ст. лейтенантом міліції ОСОБА_6 та погодженому начальником ВДАІ з обслуговування м.Тернополя, підпорядкованого УДАІ УМВС України в Тернопільській області майором міліції ОСОБА_7, виїздом на місце пригоди встановлено, що водій ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1, не дав дорогу та допустив зіткнення з автомобілем марки "РЕНО", д. н.з, НОМЕР_2 під керуванням гр. ОСОБА_5 в результаті чого автомобілі та рекламоносій отримали механічні пошкодження. Право власності на пошкоджену рекламну конструкцію типу "Сіті Лайт" та право на її розміщення підтверджуються: договором купівлі-продажу рекламних конструкцій від 17.05.2010 року; дозволом №174/08-08 від 31.10. 2008 року на розміщення зовнішньої реклами (з відміткою про внесення змін; рішенням №174/08-08зм від 01.07.2010 року Адміністративно-технічної інспекції Тернопільської міської ради щодо обгрунтування для внесення змін у Дозвіл на розміщення зовнішньої реклами №174/08-08; Договором про внесення змін до договору №174/08 від 01.04.2012 року на тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, що перебуває в комунальній власності від 30.11.2012 року та додатком №1 до нього. Автомобіль ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1, яким кермував водій ОСОБА_3 був забезпечений його власником, про що свідчить поліс №АІ 6115128 від 29.11.2013 року АТ "ПРОСТО-страхування". Однак страховиком на звернення СПД ФО ОСОБА_1 надано лист-відповідь №04780 від 04.02.2015 року про відмову у визнанні випадку та виплаті страхового відшкодування, що стало причиною його звернення до суду за захистом свого порушеного права.

У зв'язку із пошкодженням належного майна - рекламного носія, йому спричинено зайві переживання, нервозність, безсоння, що вплинуло на загальний стан, стосунки у сім'ї та звичний ритм життя, а тому враховуючи вимоги розумності та справедливості розмір завданої моральної шкоди оцінює у сумі 500.00 грн., яку просить стягнути із ОСОБА_3 Судові витрати по розгляду дані справи покласти на відповідачів.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 17 грудня 2015 року у задоволенні позовних вимог фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3, АТ "ПРОСТО-страхування" про стягнення матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки та моральної шкоди, завданої пошкодженням майна - відмовлено.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушено норми матеріального.

У судовому засіданні апелянт ФОП ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на доводи викладені в ній.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_8 апеляційну скаргу не визнали, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Представник АТ "ПРОСТО-страхування" в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим і просив справу слухати у його відсутності згідно поданої заяви.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін та їх представників, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.308 ЦПК України - апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_3, виданого 23.01.2008 року Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради, ОСОБА_1 03.10.2002 року зареєстрований фізичною особою- підприємцем.

Згідно договору купівлі-продажу рекламних конструкцій від 17.05.2010 року СПД ФО ОСОБА_9 (Продавець) продав, а СПД ФО ОСОБА_1 (Покупець) купив належні Продавцеві рекламні конструкції типу біг-борд в кількості 1 шт. по АДРЕСА_9 та сіті-лайти в кількості 4 шт. по АДРЕСА_1; 3 шт. по АДРЕСА_2; 3 шт. по АДРЕСА_3; 1 шт. АДРЕСА_4; 2 шт. по АДРЕСА_5; 1 шт. по АДРЕСА_6; 8 шт. по АДРЕСА_7; 8 шт. по АДРЕСА_8.

Як слідує із дозволу №174/08-08 на розміщення зовнішньої реклами, виданого 31.10.2008 року на підставі рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 05.07.2008 року №5/11/6 СПД ФО ОСОБА_9 надано дозвіл на розташування рекламного засобу за адресою: АДРЕСА_3. 01.07.2010 року Адміністративно-технічною інспекцією Тернопільської міської ради внесено зміни у дозвіл №174/08-08 на розміщення зовнішньої реклами, виданий 31.10.2008 року на підставі рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 05.07.2008 року №5/11/6, викладено у наступній редакції: "Дозвіл на розміщення зовнішньої реклами №174/08-08, виданий "31.10.2008 року суб'єкту підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_1 з 01.07.2010 року".

30.11.2012 року укладено договір про внесення змін до договору №174/08 від 01.04.2012 року на тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, що перебуває в комунальній власності від 30.11.2012 року, яким визначено редакцію Додатку №1 до Договору №174/08, що набирає чинності з 01.12.2012 року. В специфікації вказаного додатку зазначено про те, що ФОП ОСОБА_1 є власником рекламних засобів, згідно наведеного переліку, в тому числі 1-го сіті-лайту по АДРЕСА_4.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.09.2014 року (справі 607/14594/14-п), гр.ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 340.00 грн. / за те, що 24.08.2014 року близько 21 год. 50 хв., керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись на перехресті вул.Збаразька-Бродівська в м.Тернополі, був неуважний виконуючи поворот ліворуч на вул.Бродівську, не дав дорогу автомобілю Рено, д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням гр.ОСОБА_5, який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого допустив зіткнення з даним автомобілем, чим порушив п.п.2.3 (б), 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

15.09.2015 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області виправлено описку у постанові Тернопільського міськрайонного суду від 22.09.2014 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_10 за ст.124 КУпАП, виклавши перший абзац мотивувальної частини постанови в наступній редакції: Громадянин ОСОБА_11 24.08.2014 року близько 21 год. 50 хв., керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 рухаючись на перехресті вул.Збаразька-Бродівська в м.Тернополі був неуважний та виконуючи поворот ліворуч на АДРЕСА_3 не дав дорогу автомобілю Рено д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням гр.ОСОБА_5, який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого допустив зіткнення з даним автомобілем, внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п.2.3 (б), 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України. Крім цього автомобіль Рено д.н.з. НОМЕР_2, якого при ударі під час ДТП відкинуло вправо, допустив наїзд на перешкоду, а саме рекламну конструкцію типу Сіті - Лайт, пошкодивши її.

В силу ст.60 Ц1ІК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі - Закон), страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи автомобіль ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1, яким на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди керував ОСОБА_3 був застрахований його власником, про що свідчить поліс №АІ 6115128 від 29.11.2013 року AT „ПРОСТО-страхування".

Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України).

Відповідно до п.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч.2 ст.1192 ЦК України).

Стаття 988 ч.3 ЦКУ вказує, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків.

Згідно до ст.22 Закону України "Про страхування" - у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Пункт 2.7 ст.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів передбачає, що вартість матеріального збитку з технічної точки зору - вартісне значення реальних витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розкомплектування майна з урахуванням фізичного зносу та втрати товарної вартості.

Як доведено матеріалами справи, що ФОП ОСОБА_1 17 травня 2010 року придбав 31 штуку рекламних конструкцій на загальну суму 118500 грн., тобто середня вартість однієї конструкції становить 3950 грн. Калькуляційна вартість демонтажу, ремонту та монтажу "сіті-лайту" станом на 26.02.2015 р. становить 23170 грн. (а.с.21).

Згідно до ст. 33.1.1 Закону - страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до ДТП, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов'язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні в неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа.

Стаття 34.2 Закону вказує, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Із матеріалів справи вбачається, що 29.12.2014 року позивач звернувся із заявою до АТ "ПРОСТО-страхування" з повідомленням про подію, зазначивши, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24.08.2014 року, було пошкоджено його майно, а саме рекламну конструкцію Сіті-лайту по АДРЕСА_4. В апеляційній інстанції встановлено, що про порушення свого права позивач дізнався ще 26.08.2014 р., отримавши висновок від начальника ВДАЇ (а.с.12), що не заперечується його представником, тобто звернення відбулось через чотири місяці після пригоди. Крім того при зверненні до акціонерного товариства ОСОБА_1 не вказав адреси, де знаходиться пошкоджена конструкція. Отже, позивачем було допущено порушення ст. 33.1.1 та ст. 34.2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Із змісту ст.31 Закону передбачено, що розмір шкоди, пов'язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства.

05.01.2015 року аварійним комісаром, призначеним АТ "ПРОСТО- страхування", який прибув на місце огляду, було встановлена відсутність будь-яких пошкоджень рекламної конструкції Сіті-лайту та будь-яких залишків, що могли свідчити про наявність пошкоджень, сама ж рекламна конструкція знаходилась в технічно справному стані. За результатами виїзду аварійного комісару на місце події був складений Акт №1 від 05.01.2015 року огляду за підписом представника страхової компанії ОСОБА_13

За вказаних обставин, на звернення позивача про виплату страхового відшкодування АТ "ПРОСТО-страхування" надано лист-відповідь №04-780 від 04.02.2015 року про відмову у визнанні страхового випадку страховим та виплаті страхового відшкодування. В своєму листі страховик посилається на те, що потерпілою особою порушено п.37.1 Закону, відповідно до якого підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою собою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Колегія суддів вважає, що дана страховиком відмова є правомірною, оскільки у повідомленні про подію, що має ознаки страхового випадку позивач вказав тільки місце події за адресою: м.Тернопіль, вул.Збаразька, де згідно договору розміщено рекламну конструкцію типу "Сіті - лайт". Однак аварійним комісаром, призначеним АТ "ПРОСТО - страхування", який прибув на місце огляду, було встановлено відсутність будь-яких пошкоджень вказаної конструкції. Про пошкоджену конструкцію та місце її знаходження для можливого визначення представником страховика причин настання страхового випадку та розміру збитків, ОСОБА_12 страховика не повідомив, що не заперечував його представник і зазначив, що пошкоджена конструкція була замінена ФОП ОСОБА_1 аналогічною новою, оскільки той би поніс збитки у значно більшому розмірі, що пов'язано зі сплатою земельного податку за користування землею під рекламною конструкцією. Також останній повідомив, що пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди рекламоносій є в наявності та потребує ремонту, затрати на проведення якого складають суму в розмірі 23170,00 грн.

Проаналізувавши матеріали справи, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку щодо відмови у стягненні із АТ "Просто страхування" 23170 грн. матеріальних збитків, оскільки позивачем не надано жодного доказу в чому ж конкретно полягає пошкодження рекламного носія. Що ж стосується калькуляційної вартості демонтажу, ремонту та монтажу "сіті-лайту" станом на 26.02.2015 р. наданої ФОП ОСОБА_14 (а.с.21), який не є аварійним комісаром, експертом або оцінювачем, то суд підставно не взяв її до уваги, так як 05.01.2015 р. складений акт страхувальника про відсутність пошкодженого майна та не доведено жодним доказом в чому полягає конкретно пошкоджений рекламний носій і чи саме він був пошкоджений під час ДТП, що мало місце 22.09.2014 р. Крім того, позивачем не представлено, а судом не здобуто доказів того чи вправі ФОП ОСОБА_14 на проведення та встановлення вартості пошкодженого "сіті-лайта" згідно свідоцтва про його підприємницьку діяльність.

Статус фізичної особи - підприємця - це юридичний статус, який засвідчує право особи на заняття підприємницькою діяльністю, а саме: самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю, що здійснюється суб'єктами господарювання підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ч.1 ст.128 ГК України громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до ст.58 цього Кодексу.

Згідно до ст.51 ЦК України передбачено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно - правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Стаття 1167 ЦКУ - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

Отже, вірним є висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні стягнення моральної шкоди в розмірі 500 грн. із ОСОБА_3, оскільки ФОП ОСОБА_1 діяв не як фізична особа, а як суб'єкт підприємницької діяльності, який розмістив дані конструкції з метою отримання прибутку, а тому на правовідносини, які склались між сторонами не розповсюджуються вище згадані норми матеріального права. Крім того, позивачем не надано, а судом не здобуто жодного доказу щодо спричинення йому моральної шкоди з вини ОСОБА_15

Посилання ФОП ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайсуду від 15 вересня 2015 року, якою виправлено описку в постанові суду від 22.09.2014 року, колегія суддів до уваги не бере, оскільки і в даній постанові відображено тільки те, що під час ДТП крім автомобілів було пошкоджено ще й рекламний носій, але не вказано конкретно яких пошкоджень він зазнав.

Інші доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильність рішення суду першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, на представлених доказах, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила :

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 17 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Т.С. Парандюк