Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючої-судді - ОСОБА_1

при секретарі - Турецька Я.П.

за участю

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 26.07.2007 року, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року представник позивача ОСОБА_4 акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - ОСОБА_6 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 26.07.2007 року. Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що 26.07.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №б/н, згідно якого банк надав ОСОБА_5, а остання отримала кредит у розмірі 1 500,00 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з погашенням суми кредиту та процентів у терміни та розміри, передбачені встановленими умовами кредитного договору. Відповідач ОСОБА_5 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із запропонованими Умовами і правилами надання банківських послуг та тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Однак, взяті на себе зобов'язання щодо погашення суми отриманого кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, у розмірі та строки визначені умовами кредитного договору відповідачем не виконано. ОСОБА_5 порушувала терміни погашення кредиту і сплати відсотків за користування кредитом. Враховуючи, що відповідач не виконала належним чином своїх зобовязань за кредитним договором, у звязку з чим у неї виникла заборгованість, яка станом на 27.08.2015 року перед позивачем по кредитному договору становить 3938, 76 доларів США, з яких: 1059,33 доларів США заборгованість по тілу кредиту; 2719,43 доларів США заборгованість по відсотках за користування кредитом; 160,00 доларів США заборгованість по комісії та пені за користування кредитом. Позивач зазначає, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.05.2011 року з відповідача ОСОБА_5 на користь Банку стягнуто суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 2017,97 доларів США . Позивач в позові зазначає, що з врахуванням суми стягнутої з відповідача за рішенням суду від 05.05.2011 року, заборгованість, станом на 27.08.2015 року перед позивачем по кредитному договору становить 1920, 79 доларів США, а також відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг 23,34 доларів США - штраф (фіксована частина); 96,04 доларів США - штраф (процентна складова).

Посилаючись на вказані обставини, а також на норми ст.ст. 526,527,530, 1050,1054 ЦК України позивач просить суд, стягнути на свою користь з відповідача ОСОБА_5 загальну заборгованість за кредитним договором в сумі 2040, 17 доларів США та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила суд їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові . В своїх поясненнях посилалася на обставини, що викладені в позові.

Зокрема вказала на те, що строк дії картки вказаний на її лицьовій стороні (місяць, рік). Строк дії картки становить 24 місяці, про що зазначено у кредитному договорі №б/н від 26.07.2007 року. Зазначила, що строк дії кредитної картки до 08/09. По закінченню строку даної кредитної картки Банк не продовжив картку на новий строк і не перевипустив її. Зазначає, що згідно виписки про рух коштів за укладеним договором вбачається, що останній платіж відповідачем виконано 25.01.2010 року .

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову з підстав спливу строку позовної давності. Просив суд застосувати до правовідносин строк позовної давності та відмовити у позові у звязку із спливом строку позовної давності. Звернув увагу суду на те, що термін дії кредитної картки , яку отримала відповідач встановлений 24 місяці , тобто до 08/09 року. На час звернення з позовом до суду позивач пропустив строк звернення до суду.

Заслухавши пояснення представника позивача та заперечення представника відповідача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що 26 липня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір, який складається із заяви, умов та правил надання банківських послуг, шляхом приєднання в порядку ст. 634 ЦК України до умов, запропонованих банком в письмових Умовах та правилах надання банківських послуг, на підставі поданої відповідачем заяви, в якій міститься її підпис про ознайомлення з цими умовами надання кредиту фізичним особам, а також тарифами Банку. Відповідно до укладеного з відповідачем договору Банк надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 1 500 доларів США на платіжну картку на 24 місяці зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,5 % на місяць із розрахунку 360 днів у році, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти, що стверджується заявою ОСОБА_5 копія якої приєднана до матеріалів справи./а.с.12/

У вказаній заяві зазначено, що ОСОБА_5 ознайомилася і згідна з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами Банку. Відповідач ОСОБА_5 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із запропонованими Умовами та правилами надання банківських послуг , а також тарифами становить між нею та Банком договір про надання банківських послуг.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_5 отримала платіжну картку № 4149 6250 2107 6474 та ПІН конверт - 21.08.2007 року , що стверджується її підписом на заяві / а.с. 12/

Як встановлено судом, строк дії платіжної картки встановлено 24 місяці.

Як встановлено судом , граничний строк дії картки№ 4149 6250 2107 6474 виданої на імя ОСОБА_5 визначено 08/09 і вказані обставини сторонами не оспорювались.

Доказів того, що відповідач ОСОБА_5 отримувала інші платіжні картки, крім зазначеної у договорі від 26 липня 2007 року, сторонами до суду не надано.

Поясненнями представника позивача в судовому засіданні стверджено, що після спливу дії платіжної картки № 4149 6250 2107 6474, Банк не видавав відповідачу нову картку.

Як встановлено судом, рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.05.2011 року з відповідача ОСОБА_5 на користь Банку стягнуто суму заборгованості за кредитним договором від 26 липня 2007 року в розмірі 2017,97 доларів США ( а.с. 5-6)

Однак, у порушення умов кредитного договору ОСОБА_5 належним чином не виконувала взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків. Внаслідок цього, станом на 27.08.2015 року в неї утворилась заборгованість по кредитному договору №б/н від 26 липня 2007 року перед кредитором в сумі 2040,17 доларів США , яка складається із: заборгованості по процентам за користування кредитом та комісії в сумі 1920,79 доларів США, штрафу (фіксована частина) в сумі 23,34 доларів США та штрафу (процентна складова) в сумі - 96,04 доларів США. / а.с. 7-9/

Правовідносини між сторонами по справі є цивільноправовими та урегульовані положеннями ЦК України.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За правилами ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 267 ЦК України - cплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові .

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України ).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до вимог ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно з п. 9.12 умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору він автоматично пролонгується на той же строк.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці.

Отже, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

До цього зводяться правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України у справі № 6-14цс14 від 19.03.2014 року.

Згідно ч.1 ст. 360-7 ЦПК України - висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Відповідно до ч.2 ст. 214 ЦПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Із позовом про стягнення заборгованості ОСОБА_7 акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось 28 вересня 2015 року .

З урахуванням всіх обставин справи , суд вважає, що позивач ОСОБА_7 акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з пропуском строку на звернення до суду. Заяв на обгрунтування поважності причин пропуску такого від представника позивача до суду не надходило.

З огляду на вищезазначені положення чинного процесуального законодавства, з урахуванням всіх обставин справи, враховуючи висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу, вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості , зважаючи на заяву представника відповідача про застосування строків позовної давності , з врахуванням приписів ч. 4 ст. 267 ЦК України суд приходить до висновку, що наявні правові підстави для відмови у задоволенні позовних вимог за пропуском строку звернення до суду .

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки в позові відмовлено , підстав для присудження на користь позивача з відповідача судових витрат суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 253, 257- 258, 261, 266-267, 525, 526, 530, 610, 612, 623, 624, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_4 акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 26.07.2007 року відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1