Справа № 350/919/15-ц
Провадження № 22-ц/779/86/2016
Головуючий у 1 інстанції Калиній Г.В. Г. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів: Девляшевського В.А., Меленко О.Є.

секретар Яковин М.Я.,

з участю:позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представників ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на його утримання за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_6 на рішення Рожнятівського районного суду від 04 листопада 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

у червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому посилаючись на те, що є інвалідом ІІ групи, на підставі ст. 202 СК України просив стягнути із сина ОСОБА_3 аліменти на своє утримання довічно в розмірі по 500 грн щомісячно.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 04 листопада 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на його утримання відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_6 посилається на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відповідач як повнолітній син зобовязаний утримувати непрацездатного батька, потребуючого матеріальної допомоги. Суд не врахував, що пенсія по інвалідності повністю витрачається позивачем на придбання ліків. Також позивач не має постійного місця проживання, тому суд не повинен був брати до уваги акт обстеження матеріально-побутових умов, який складався не за його місцем проживання. Просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_2 і його представник ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримали, ОСОБА_3 та його представники доводи апеляційної скарги заперечили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши подані докази і доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що позивач є інвалідом ІІ групи загального захворювання, отримує пенсію у розмірі 2120 грн на місяць, фактично проживає у житловому будинку, який побудував разом із своєю дружиною (з якою шлюб розірвав), у добрих матеріально-побутових умовах. Його син відповідач на даний час постійного місця роботи не має, допомоги по безробіттю не отримує, має на утриманні дружину та двоє малолітніх дітей.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що позивач не довів потреби матеріальної допомоги від відповідача. За умови отримання пенсії у розмірі більше 2000 грн в місяць, матеріально-побутові умови проживання позивача є вищими за визначені законом стандарти. Також позивач зазначав, що допомагає іншим своїм дітям і внукам, діти надають йому матеріальну допомогу, а з позовом до відповідача він звернувся через суперечки з останнім.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом ІІ групи загального захворювання, проживає без реєстрації в побудованому разом з бувшою дружиною ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, житловому будинку в с. Ясень, вул. Довбуша, 21 «а», та повнолітніми дітьми ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4

Згідно довідки управління ПФУ в Рожнятівському районі від 12.06.2015 ОСОБА_2 отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2120,51 грн.

Син позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, звільнений з роботи у 2010 році, має на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_7

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що він є інвалідом ІІ групи, часто хворіє та потребує матеріальної допомоги, яку йому може надавати ОСОБА_3, оскільки останній працює за кордоном водієм вантажного автомобіля.

Відповідно до ст. 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність майна, що може приносити дохід, тощо. Сам по собі факт непрацездатності позивача не зумовлює виникнення у відповідача обов'язку надання йому утримання та не свідчить про наявність у позивача потреби в отриманні матеріальної допомоги. Стан непрацездатності має супроводжуватись необхідністю в матеріальній допомозі. Свідченням такої потреби є отримання позивачем доходів, які є меншими за прожитковий мінімум.

У той же час, із матеріалів справи вбачається, що позивач отримує соціальне забезпечення від держави в достатньому розмірі, оскільки його розмір пенсії в сумі 2120,51 грн перевищує розмір прожиткового мінімуму, встановленого державою на відповідний період для категорії осіб, до яких він відноситься, 1074 грн.

Разом із тим, у матеріалах справи відсутні будь-які докази понесення позивачем значних витрат на лікування. В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 не заперечив тієї обставини, що як інвалід отримує від держави безоплатну медичну допомогу.

Враховуючи, що позивач не довів обставин, на які посилався на обґрунтування своїх вимог, зокрема потреби в отриманні матеріальної допомоги, обов'язок з доведення яких відповідно до приписів ст. 60 ЦПК України покладається на нього, та необхідності отримання її саме від відповідача за умови наявності інших повнолітніх дітей, сукупності всіх обставин справи, то висновок суду першої інстанції про безпідставність позову є правильним.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухвалене судом з порушенням норм матеріального права, при неповному з'ясуванні обставини, що мають значення для справи, а викладені в рішенні висновки не відповідають обставинам справи, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд встановив дійсні обставини справи, дослідив надані докази, дав їм вірну правову оцінку.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне й обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Рожнятівського районного суду від 04 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на ухвалу може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Васильковський В.М.

Судді: Девляшевський В.А.

ОСОБА_10