Справа №591/6719/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Прокудіна Н. Г.
Номер провадження 22-ц/788/1700/16 Суддя-доповідач - Бойко В. Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого- Бойка В. Б.,

суддів - Ільченко О. Ю. , Шевченка В. А.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу прокуратури Сумської області на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15 вересня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до прокуратури Сумської області, Державної казначейської служби України про визнання незаконної постанови, відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

В вересні 2015 року Друченко Т.В. звернулась в інтересах ОСОБА_3 до Зарічного районного суду м. Суми з даним позовом, в якому просила : визнати незаконною постанову від 11 вересня 2014 року, винесену старшим прокурором відділу прокуратури Сумської області Глядчишиним О.С. в частині відмови у визначенні розміру витрат на правову допомогу; стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_3 44700 грн. на відшкодування витрат понесених за надання юридичної допомоги, наданої йому під час кримінального переслідування; відшкодувати з Державного бюджету України на користь ОСОБА_6 судові витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн.

Свої вимоги мотивувала тим, що 20 серпня 2009 року відносно ОСОБА_3 прокуратурою Сумської області порушено кримінальну справу, яка 30 травня 2014 року була закрита з реабілітуючих підстав.

11 вересня 2014 року старшим прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних проваджень прокуратури Сумської області Глядчишиним О.С. винесено постанову про відшкодування шкоди завданої незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства чи прокуратури, в частині відшкодування витрат на правову допомогу відмовлено, в зв'язку з відсутністю належним чином оформлених документів, які б підтверджували розмір витрат понесених ОСОБА_3

Рішенням Зарічного районного суду м Суми від 15 вересня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, визнано незаконною зазначену постанову в частині відмови у визначенні розміру витрат розміру витрат на правову допомогу.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 44 700 грн. в рахунок відшкодування витрат, понесених за надання юридичної допомоги під час кримінального переслідування, списавши у безспірному порядку з відповідного казначейського рахунку Державного бюджету України. Судові витрати покладено на рахунок держави.

В апеляційній скарзі прокуратура Сумської області, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог. Вказує на те, що позивачем не доведено розміру понесених ним витрат на правову допомогу, а складені в довільній формі копії квитанцій про отримання гонорару не є належними доказами ані передачі грошових коштів, ані отримання позивачем правової допомоги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника прокуратури Сумської області, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення представника позивача проти задоволення скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в рамках кримінального провадження захист ОСОБА_3 здійснювали, в період з 24 серпня 2009 року по 18 вересня 2012 року адвокат Гордієнко О.В., а в період з 23 березня 2013 року по 28 травня 2014 року адвокат Друченко Т.В., розмір понесених позивачем витрат за надання юридичної допомоги підтверджується.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками місцевого суду, так як вони є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам і вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи та як встановлено судом першої інстанції, 20 серпня 2009 року прокуратурою м. Суми відносно ОСОБА_3 порушено кримінальну справу за ч. 2 ст. 368 КК України.

26 серпня 2009 року ОСОБА_3 пред'явлене обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України, а 19 січня 2010 року - за ч. 2 ст. 365 КК України.

За результатами досудового розслідування, кримінальну справу відносно ОСОБА_3 з обвинувальним висновком 19 лютого 2010 року було направлено до Зарічного районного суду м. Суми.

Дана кримінальна справа неодноразово переглядалась інстанційними судами.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 23 травня 2013 року скасовано вирок Зарічного районного суду м. Суми від 06 січня 2012 року стосовно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 368 КК України, а справу направлено для провадження додаткового розслідування.

Постановою заступника начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури області управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Сумської області Глядчишина О.С. від 30 травня 2014 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000115 від 06 червня 2013 року відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 368 та за ч. 2 ст. 27 - ч. 3 ст. 364 КК України закрито у зв'язку з відсутністю у його діях складу вказаних кримінальних правопорушень ( а.с. 50-55 ).

В серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до прокуратури Сумської області з заявою про відшкодування шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, в якій просив винести постанову про відшкодування за рахунок Державного бюджету України втрачений заробіток за час перебування під вартою з 20 серпня 2009 року по 29 березня 2011 року включно та з часу звільнення з органів внутрішніх справ, з 16 травня 2012 року по 30 травня 2014 року включно, а також витрати на правову допомогу на загальну суму 44 700 грн. 00 коп.

11 вересня 2014 року старшим прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних проваджень прокуратури області прокуратури Сумської області Глядчишиним О.С. винесено постанову про відшкодування шкоди завданої незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства чи прокуратури, якою визначено розмір відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_3 незаконними діями органів прокуратури та суду, у розмірі 74 314 грн. 48 коп. В частині відшкодування витрат на правову допомогу відмовлено, оскільки, на думку прокурора, не було надано належним чином оформлених документів, які б підтверджували розмір витрат, понесених ОСОБА_3

Отже, між сторонами виник спір навколо права позивача на компенсацію даного виду шкоди.

За змістом статті 15 ЦПК України, під цивільною юрисдикцією розуміється компетенція загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом.

За загальним правилом, у порядку цивільного судочинства суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема, спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (статті 3, 15 ЦПК України).

Положеннями частин першої, другої, сьомої статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України « Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду » ( далі - Закон ).

Частинами 1-2 статті 12 Закону та п. 12 Положення про застосування Закону України « Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду », затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України та Міністерства фінансів України від 04 березня 1996 року №6/5/3/41 ( далі - Положення ) визначено, що розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції.

У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звертався до органу прокуратури з питанням відшкодування шкоди, проте останній відмовився задовольнити вимоги у оскаржуваній частині, тобто виник спір щодо наявності у позивача відповідного права. Враховуючи те, що ОСОБА_3 у позовній заяві заявлено вимоги в т.ч. і до Державної казначейської служби України про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, тому даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як встановлено судом 24 серпня 2009 року між ОСОБА_3 та Гордієнко О.В. було укладено договір про надання юридичних послуг адвоката зі строком дії договору до 31 грудня 2009 року.

Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000115 від 06 червня 2013 року п. 43 - 24 серпня 2009 року винесена постанова про допуск адвоката Гордієнко Оксани Валентинівни як захисника ОСОБА_3 до участі у справі ( а.с. 39 ).

Відповідно до договору щодо надання юридичних послуг адвокатом від 09 липня 2012 року Гордієнко О.В. здійснювала представництво інтересів ОСОБА_3 у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних та кримінальних справ при розгляді касаційної скарги на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 06 січня 2012 року. Строк дії договору до 31 грудня 2012 року ( а.с. 27 ).

Згідно розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу адвокатом Гордієнко О.В. позивачу ОСОБА_3 відповідно до угоди про надання правової допомоги від 24 серпня 2009 р. надано правову допомогу в сумі 34500 грн. Вказаний розрахунок підписаний сторонами ( а.с. 21-23 ).

Відповідно до договору щодо надання правової допомоги від 22 березня 2013 року Друченко Т.В. здійснювала представництво інтересів ОСОБА_3 у кримінальній справі відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 365, ч. 2 ст. 368 КК України ( а.с. 28-29 ).

Згідно розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу адвокатом Друченко Т.В. позивачу ОСОБА_3 відповідно до угоди про надання правової допомоги від 22 березня 2012 надано правову допомогу в сумі 10200 грн. Вказаний розрахунок підписаний сторонами ( а.с. 24-26 ).

Копії квитанцій про оплату послуг адвоката Гордієнко О.В. на суму 34500 грн. та Друченко Т.В. на суму 10200 грн. приєднані до матеріалів наглядового провадження про кримінальному провадженню №0000115 стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_3

В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що з 24 серпня 2009 року по 18 вересня 2012 року адвокат Гордієнко О.В. здійснювала захист ОСОБА_3 в рамках вищезазначеного провадження, а адвокат Друченко Т.В. здійснювала захист позивача з 23 березня 2013 року по 28 травня 2014 року.

За змістом ст.ст. 10 та 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказів, які б спростували вимоги позивача, відповідачем не надано.

Не можна погодитися з доводами апеляційної скарги і в тій частині, що складені у довільній формі копії квитанцій про отримання гонорару не є належними доказами оплати отриманої правової допомоги.

Зокрема, законодавство України про адвокатуру та КПК України, не містять вимог до розрахункового документу адвоката.

Дія Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а також Положення про форму та зміст розрахункових документів, на які посилається апелянт, поширюється на суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників ( уповноважених осіб ) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Між тим, адвокати не відносяться до суб»єктів господарювання, а, як фізичні особи, займаються незалежною професійною діяльністю. Фактично, договір між адвокатом та його клієнтом є договором між двома фізичними особами. Таким чином, особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ, який підтверджує факт надання послуги та отримання відповідної оплати.

Колегія суддів вважає за необхідне відмітити, що відмова позивачу у позасудовому відшкодуванні шкоди порушує його право та інтереси, проте не є перешкодою для подальшого отримання ефективних засобів захисту його порушених прав та інтересів.

У пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено положення про право кожного при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов»язків цивільного характеру.

Таким чином, суд першої інстанції належним чином оцінив письмові докази, надав правильну оцінку показам свідків та ухвалив рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи.

Колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 313-316 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокуратури Сумської області відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15 вересня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -