Ухвала

іменем україни

02 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Юровської Г.В.,

суддів: Коротуна В.М., Мазур Л.М.,

Нагорняка В.А., ПисаноїТ.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, за касаційною скаргою ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 09 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (далі - КП «Харківські теплові мережі») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що ОСОБА_3 є власницею нежитлових приміщень 1-го поверху № № 10-1;10-4, 10-7, ХП1 загальною площею 59,4 кв. м в літ. «А-4», що розташовані в будинку АДРЕСА_1, на підставі договору дарування нерухомого майна, посвідченого 21 серпня 2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єніною Л.В. за реєстраційним № 4484. КП «Харківські теплові мережі» зазначало, що надає теплову енергію до вказаних нежитлових приміщень, однак ОСОБА_3 у період з 01 грудня 2012 року по 30 квітня 2014 року оплату теплової енергії в сумі 14 101 грн 69 коп. не здійснила.

Враховуючи викладене, КП «Харківські теплові мережі», уточнивши позовні вимоги під час розгляду справи,просило стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості у розмірі 33 675 грн 51 коп. з урахуванням інфляційних витрат в розмірі 74 грн 03 коп. та трьох відсотків річних в розмірі 35 грн 25 коп. у порядку ст. 625 ЦК України.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 09 листопада 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь КП «Харківські теплові мережі» вартість спожитої теплової енергії у розмірі 33 675 грн 51 коп., суму інфляційних втрат у розмірі 74 грн 03 коп., суму трьох процентів річних у розмірі 35 грн 25 коп., а всього 33 784 грн 79 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди під час розгляду справи встановили, що ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору дарування нерухомого майна від 21 серпня 2008 року № 4484 належить нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: вул. Ленінградська, 41 у м. Харкові.

01 липня 2009 року між ОСОБА_3 та КП «Харківські теплові мережі» було укладено договір на постачання теплової енергії № 13678.

Отже, між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630(далі - Правила), Правилами користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 .

Установлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 обладнаний централізованою системою теплопостачання, нежитлове приміщення, що належить відповідачу, є невід'ємною частиною вищевказаного житлового будинку.

Установлено, що з 01 грудня 2012 року ОСОБА_3 плату за надані послуги не вносить, від послуг в установленому законом порядку не відмовлялась.

Згідно з актом КП «Харківські теплові мережі» від 26 жовтня 2009 року № 177/1314 система опалення в приміщенні демонтована, стояки системи опалення, які проходять через приміщення споживача, ізольовані, відводи до раніше встановлених опалювальних приладів ізольовані, перекриті та опломбовані.

Разом з тим згідно з приписами від 16 лютого 2010 року № 267, від 28 квітня 2010 року № 243 встановлено факт самовільного відключення від системи опалення, у зв'язку з чим ОСОБА_3 приписано відновити внутрішньо будинкову систему центрального опалення та проведення її до проектного стану.

Згідно з п. п. 24, 25 Правил споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Відключення споживачів від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку, розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення (п. 26 Правил).

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживача від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 09 грудня 2005 року за № 1478/11758, установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Судами встановлено та матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_3 зверталась до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної Харківською міською радою, відповідно до Порядку з питань щодо відключення належних їй нежитлових приміщень від мереж централізованого опалення та отримувала б на це дозвіл.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг із визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до п. п. 5, 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановленому законом чи договором розмірах.

Отже, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, встановивши, що у ОСОБА_3 утворилась заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з 01 жовтня 2011 року по 30 квітня 2015 року в розмірі 33 675 грн 51 коп., дійшов обґрунтованого висновку про стягнення вказаної заборгованості з урахуванням інфляційних витрат та трьох відсотків річних, передбачених ст. 625 ЦК України.

Отже, до зазначених висновків суди дійшли на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм матеріального та процесуального права, які давали б підстави для скасування оскаржуваних судових рішень, а фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду з їх оцінки, тому касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 09 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.В. Юровська

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О.Писана