АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/2410/15-ц Номер провадження 22-ц/786/332/16Головуючий у 1-й інстанції Середа А. В. Доповідач ап. інст. Бондаревська С.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Дорош А.І., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

за участі представника позивача - Бордюга С.Д.

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_5

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 грудня 2015 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості. Просило стягнути з відповідачів на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 11 480 грн. 92 коп. за кредитним договором №МКН110-07 від 30 жовтня 2007 року.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 грудня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 11 480 грн. 92 коп. за кредитним договором №МКН110-07 від 30 жовтня 2007 року.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5, окремо один від одного, оскаржили його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати оскаржуване ним судове рішення та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву ПАТ КБ "ПриватБанк" задовольнити частково. Стягнути з нього - ОСОБА_3 заборгованість за кредитом та процентами за користування кредитом в розмірі 3 272 грн. 99 коп. та пеню в розмірі 1 485 грн. 29 коп. за вказаним кредитним договором.

В іншій частині позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" до нього та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

В свою чергу ОСОБА_5 вважає рішення суду першої інстанції незаконним та неогрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі просила скасувати оскаржуване рішення районного суду та у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" до неї - відмовити.

На апеляційні скарги відповідачів своє заперечення подало ПАТ КБ "ПриватБанк", в якому, спростовуючи доводи відповідачів, просило апеляційні скарги останніх - відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 30 жовтня 2007 року уклали кредитний договір №МКН110-07. Згідно вказаного договору Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" зобов'язалося надати ОСОБА_3 кредит у розмірі 30 000 грн. на строк до 21 лютого 2011 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленими кредитним договором.

За умовами договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Також судом встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань позичальника за вказаним кредитним договором, ПАТ КБ "ПриватБанк" 30 жовтня 2007 року було укладено договір поруки №МКН110-07/П з ОСОБА_5

Судом також встановлено, що відповідачі належним чином не виконали взяті на себе зобов'язання за кредитним договором; щомісячні платежі не здійснювали, чим порушили права позивача, що спричинило подання позовної заяви та нарахування штрафів.

У зв'язку з порушенням відповідачами зазначених зобов'язань, заборгованість за кредитним договором станом на 23 грудня 2014 року становить 11 480 грн. 92 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - в розмірі 3 243 грн. 53 коп., заборгованості по процентах за користування кредитом - в розмірі 4 378 грн. 37 коп., заборгованості з комісії за користування кредитом - 0 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в сумі 3 074 грн. 21 грн., штрафів: фіксованої частини в розмірі 250 грн., процентної складової - 534 грн. 81 коп.

За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 525 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Нормами статей 629, 610, 612, 625 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим до виконання; порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання; боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором та не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно з частиною 1 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Нормами частин 1, 2 статті 554 ЦК України визначено, що у разі порушення бор-жником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Задовольняючи позовні вимоги Банку, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що в порушення вищенаведених вимог закону та узгоджених сторонами умов кредитного договору та договору поруки, відповідачі своїх зобов'язань щодо повернення кредиту та сплати інших, визначених умовами договору платежів, належним чином не виконували, що, зокрема, підтверджується банківським розрахунком.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який відповідає фактичним обставинам, підтверджується наявними у справі доказами та узгоджується з нормами матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

При вирішенні питання дотримання позивачем строків позовної давності, судом вірно взято до уваги те, що згідно визначених сторонами в п. 6.8 умов кредитного договору №МКН110-07 від 30 жовтня 2007 року, строк позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

Окрім того, відповідно до п. 12 умов договору поруки сторони дійшли згоди щодо збільшення строку позовної давності до 5 років, підписавши даний договір, відповідач ОСОБА_5, таким чином погодилась з його умовами.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем виконані також умови п. 9 договору Поруки про надіслання письмової вимоги (претензії), що передувала зверненню банку до суду.

Зміна відсоткової ставки, проведена позивачем відповідно до п. 2.3.1 умов Кредитного договору. Пеня нарахована банком - за умовами п. 6.1 за порушення позичальником будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, а штрафи - згідно п. 6.6 Кредитного договору - при порушенні позичальником будь-якого з грошових зобов'язань, передбачених даним договором, більше ніж на 120 днів, у зв'язку з чим банк змушений звертатись до суду. Отже, це різні, не поєднані між собою види відповідальності позичальника, тому доводи відповідача про застосування банком до нього подвійної цивільно-правової відповідальності не є обґрунтованими.

В той же час, задовольняючи в повному обсязі позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" в частині стягнення неустойки, районний суд залишив поза увагою те, що позивач в порушення п. 6.4 кредитного договору, нарахував неустойку поза межами трьох років, що не відповідає як нормам закону, так і визначеним сторонами згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України умовам кредитного договору.

За наведених обставин, рішення суду в цій частині позовних вимог підлягає зміні, зі зменшенням розміру стягнутої з відповідачів пені з 3 074 грн. 21 коп. до 2 264 грн. 84 коп., з обрахуванням її в межах визначеного умовами кредитного договору трирічного строку, виходячи з дати звернення позивача до суду з даним позовом /3 074 грн. 21 коп. - 809 грн. 37 коп./.

З урахуванням зазначеного, зменшенню підлягає і розмір заборгованості, стягнутий за вищевказаним кредитним договором з відповідачів на користь банку з 11 480 грн. 92 коп. до 10 671 грн. 55 коп.

В іншій частині рішення суду слід залишити без змін, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не містять нових фактів чи засобів доказування, які б свідчили про порушення районним судом норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 грудня 2015 року - змінити.

Зменшити розмір заборгованості за кредитним договором №МКН110-07 від 30 жовтня 2007 року, стягнутої з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" з 11480 грн. 92 коп. до 10 671 грн. 55 коп.

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: