Справа № 357/3718/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Голуб А. В. ,

при секретарі Куца В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Біла Церква в залі суду № 4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління житло во-комунального господарства Білоцерківської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 19.06.2015 року він потрапив у дорожньо-транспортну пригоду. Позивач вказував на те, що 19.06.2015 року близько 10 год. 00 хв. він їхав на автомобілі марки Volkswagen Passat держ. номер НОМЕР_1 по вул. Осипенко в напрямку вул. Київська і потрапив в каналізаційний люк (відхилення кришки якого складало 9 см. від дорожнього покриття, що є порушенням норм ДСТУ 3587-97 пункт 3.1.7). Позивач посилався на те, що внаслідок відсутності попереджуючих знаків, щільного руху транспорту та відсутності огороження перешкоди, можливості побачити несправність дорожнього полотна та здійснити маневр для уникнен ня потрапляння до нього у позивача не було, працівниками служби ДАІ, яких відразу викликав позивач був складений протокол №597834 із зазначенням схеми ДТП, в подальшому постановою суду від 31.07.2015 року справа №357/9458/15-п 3/357/2881/15 позивача було визнано невинним в даному ДТП. Позивач вказував на те, що внаслідок даного ДТП його автомобіль зазнав пошкодження переднього лівого колеса про що є висновок експертизи №174 від 26.10.2015 року і згідно зазначеного висновку експертизи, сума завданих позивачу збитків становить 3 187,55 грн. Позивач посилався на те, що дане ДТП та матеріальні збитки яких він зазнав, є причиною порушення власником даної ділянки дороги ст. 140 КУпАП. Позивач просив в судовому порядку стягнути з відповідача на його користь 3 187,55 грн. матеріальних збитків, 543,45 грн. витрат пов»язаних з проведенням експертизи, 41,85 грн. поштових витрат, а разом 3 772,85 грн. та 551,20 грн. судового збору.

В судовому засіданні позивач свій позов уточнив та просив стягнути з відповідача на користь позивача 3 187,55 грн. матеріальних збитків, 500,00 грн. витрат пов»язаних з проведенням експертизи, 43,45 грн. за шиномонтаж колеса, 41,85 грн. поштових витрат.

Представники відповідача у суді позов заперечували.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши матеріали даної справи, справу про адміністративне правопорушення №357/9458/15-п 3/357/2881/15, оглянувши відеозапис, який міститься на диску DVD, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що згідно протоколу серії АП1 №597834 про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 19.06.2015 року близько 10 год. 50 хв. в м.Біла Церква по вул. Осипенко керуючи автомобілем НОМЕР_2 не проявив уважність, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб у разі виникнення небезпеки або перешкоди яку водій об»єктивно спроможний виявити, повинен був вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об»їзду перешкоди. Внаслідок чого допустив наїзд на вибоїну (каналізаційний люк). Внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим вчинено правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

З постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду від 31.07.2015 року ОСОБА_3 по справі № 357/9458/15-п 3/357/2881/15 вбачається, що згідно протоколу №597834 про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 19.06.2015 року близько 10 год. 50 хв. в м.Біла Церква по вул. Осипенко керуючи автомобілем НОМЕР_2 не проявив уважність, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб у разі виникнення небезпеки або перешкоди яку водій об»єктивно спроможний виявити, повинен був вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об»їзду перешкоди. Внаслідок чого допустив наїзд на вибоїну (каналізаційний люк). Внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим вчинено правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Судом встановлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення не наведено достатніх доказів вини ОСОБА_1, щодо вчинення ним правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, суддя вважає, що провадження у справі підлягає закриттю, так як в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення. Вказаною постановою від 31.07.2015 року провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили 10.08.2015 року.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення №357/9458/15-п 3/357/2881/15, копією постанови від 31.07.2015 року відміткою, що постанова набрала законної сили 10.08.2015 року.

Згідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САК 472364 виданого Білоцерківським РЕВ при УДАІ ГУ МВС України в Київській області, транспортний засіб Volkswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_1 07.02.2012 року зареєстрований за ОСОБА_2. Також у вказаному свідоцтві в особливих відмітках зазначено, що транспортним засобом має право користуватися ОСОБА_1, ОСОБА_4

Відповідно до довідки виданої Управлінням житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради від 23.05.1986 року №564, об»єкт: проїжджа частина по вулиці Осипенко знаходиться в комунальній власності міста Біла Церква (Управління житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради) та не перебуває в управлінні, оренді та у концесії у третіх осіб. Наведені обставини у суді також підтвердив представник відповідача ОСОБА_5

Згідно до Висновку №174 експертного автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, заподіяного ушкодженням колісного транспортного засобу Volkswagen Passat реєстраційний №АІ2233АТ складеного 26.10.2015 року суб»єк том оціночної діяльності ФОП «Петрушанко Вадим Федорович», вартість матеріального збитку, завданого власнику Volkswagen Passat реєстраційний №АІ2233АТ від пошкоджень отриманих внаслідок ДТП складає 3 187, 55 грн.

З ОСОБА_6 виконаних робіт від 26.10.2015 року вбачається, що замовником ОСОБА_2 прийнята виконана робота ФОП ОСОБА_7 по проведенню автотоварознавчого дослідження автомобіля Volkswagen Passat держ. №АІ2233АТ і до оплати підлягає 500,00 грн.

Відповідно до копії квитанції до прибуткового касового ордера від 26.10.2015 року виданої ФОП ОСОБА_7, ОСОБА_2 сплатив 500,00 грн. за дослідження №174.

З ОСОБА_6 виконаних робіт №ЗАС-001403 від 22.10.2015 року замовник ОСОБА_2, виконавець ОСОБА_8, вбачається, що вартість шиномонтажа колеса складає 43,45 грн.

Згідно до квитанції №QS01 від 22.10.2015 року ОСОБА_2 ОСОБА_6 толійович сплатив ФОП ОСОБА_8 43,45 грн.

В матеріалах справи містяться копії фіскальних чеків Укрпошти від 19.10.2015 року на суму 29,40 грн., та від 04.11.2015 року на суму 12,45 грн. У вказаних копіях фіскальних чеків відсутні дані про те, хто являється платником вказаних коштів.

При вирішенні вказаного спору суд виходить з наступного.

Згідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. А в ч. 2 цієї ж статті вказано, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про дорожній рух», до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належать компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів та забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Згідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

У ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння.

Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Субєкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими субєктами, хто його оточує.

Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини.

Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно.

Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України.

Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.

Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Судом встановлено, що у момент дорожньо-транспортної пригоди позивач ОСОБА_1 правомірно володів транспортним засобом - Volkswagen Passat реєстраційний №АІ2233АТ.

Як вказано вище в рішенні, згідно з вимогами частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обовязок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Таку правову позицію висловлено Верховним Судом України у справі № 6-183цс14 від 03.12.2014 року.

Згідно зі ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосу вання норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов»язковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не надано до суду належних та безспірних доказів на підтвердження факту заподіяння позивачу шкоди відповідачем.

Так позивач не надав суду доказів, які б підтверджували те, що оцінена шкода згідно до Висновку №174 експертного автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, заподіяного ушкодженням колісного транспортного засобу Volkswagen Passat реєстраційний №АІ2233АТ складеного 26.10.2015 року в розмірі 3 187,55 грн. заподіяна позивачу саме відповідачем і саме за обставин викладених в протоколі серії АП1 №597834 про адміністративне правопорушення, оскільки як встановлено судом, ДТП на яку посилається позивач сталася 19.06.2015 року, а вказаний Висновок №174 був складений 26.10.2015 року, тобто через чотири місяці після ДТП.

А тому з врахуванням всього вищенаведеного, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 3 187,55 грн. матеріальних збитків, 500,00 грн. витрат пов»язаних з проведенням експертизи, 43,45 грн. за шиномонтаж колеса, 41,85 грн. поштових витрат, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження факту заподіяння позивачу шкоди відповідачем, тоді як за приписами ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд враховує і те, що 500,00 грн. витрат пов»язаних з проведенням експертизи, та 43,45 грн. за шиномонтаж колеса були сплачені ОСОБА_2, а не позивачем.

Також суд враховує і те, що в наданій позивачем копії фіскального чеку Укрпошти від 19.10.2015 року на суму 29,40 грн. відсутні дані про те, хто являється платником вказаних коштів, а також суд вважає, що копія фіскального чеку Укрпошти від 04.11.2015 року на суму 12,45 грн. взагалі не стосується предмета спору.

Суд також вважає, що позивачу слід відмовити у стягненні з відповіда на користь позивача 551,20 грн. судового збору за безпідставністю.

Суд не приймає до уваги відеозапис, який міститься на диску DVD наданий ОСОБА_1, та який знаходиться в матеріалах справи і який був переглянутий в судовому засіданні, оскільки суд вважає, що вказаний відеозапис є неналежним доказом по справі.

На підставі вищевикладеного та ст.ст. 395,396,1166,1187 ЦК України, Закону України ««Про дорожній рух», керуючись ст.ст. 10,11,60,88,212-215,218,360-7 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Київ ської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя ОСОБА_6