Гусятинський районний суд Тернопільської області
УХВАЛА

"18" лютого 2016 р. Справа № 596/1090/15-ц

Гусятинський районний суд Тернопільської області в складі

головуючого судді Лисюк І.О.

при секретарі: Федорів О.П.,

з участю головного державного виконавця

відділу державної виконавчої служби

Гусятинського районного управління юстиції ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Гусятинського районного управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження особи (боржника) ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Гусятинського районного управління юстиції ОСОБА_1 звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження особи (боржника) ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування подання посилається на те, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Гусятинського районного управління юстиції знаходиться виконавче провадження № 48699954 від 11.09.2015 щодо виконання: виконавчого листа № 596/1090/15-ц від 08.09.2015 виданого Гусятинським районним судом про стягнення зФененко ОСОБА_3, жительки с. Буцики, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Кредитної спілки "Тернопіль 2004", м. Тернопіль, вул. Брюкнера, 2 (р/р №0119 в ПАТ "Ві.Ес.Банк", МФО 325213, ) - 7722 (сім тисяч сімсот двадцять дві) грн. 97 коп.

Божником в строк, наданий для самостійного виконання, рішення не виконано.

Державним виконавцем, зі свого боку, вжито усіх, передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання рішення. Згідно повідомлення Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області ОСОБА_2 - документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон.

Наявність в особи невиконаних зобовязань, покладених на неї за виконавчим документом є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України до проведення повного розрахунку перед стягувачем.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що подання є необґрунтованим і не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Згідно вимог ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно положень ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", якими встановлено самостійні підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі закордонного паспорта або тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду - до виконання зобов'язань. Цією ж статтею встановлено способи реалізації встановлених обмежень.

Оскільки, відповідно до положень статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, при вирішенні питання про тимчасове обмеження конституційного права, державний виконавець зобовязаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження факт ухилення боржника від виконання зобовязань та необхідність обмеження його конституційного права.

Як зазначено у ст.13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах будь -якої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

З матеріалів справи вбачається, що державними виконавцями вчинялись наступні виконавчі дії:

11.09.2015 головним державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» (далі -Закону) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надіслано боржнику для виконання, стягувачу до відому.

При виконанні виконавчого документа державним виконавцем було надано боржнику строк для самостійного виконання рішення до 18.09.2015 року. 11.09.2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

19.11.2015 року державним виконавцем здійснено виїзд по місцю проживання боржника для проведення виконавчих дій, в результаті чого, провести перевірку майнового стану не вдалося, так як, боржниця по місцю проживання відсутня, зі слів матері виїхала в Польщу на заробітки.

03.02.2016 року державним виконавцем повторно проведено виконання щодо перевірки майнового стану боржника - ОСОБА_2, за адресою: с. Буцики, Гусятинського району Тернопільської області, однак будинок за вказаною адресою виявився зачиненим.

17 лютого 2016 року державний виконавець ВДВС Гусятинського РУЮ Тернопільської області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження (особи) боржника у праві виїзду за межі України до виконання ним зобовязань.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, державний виконавець зобов'язаний довести ухилення боржником від виконання рішення суду та неможливості виконання такого рішення без обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Враховуючи положення ч. 2 ст.10 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов'язань, визначених рішенням суду.

Матеріалами справи не містять доказів того, що державним виконавцем вжиті всі заходи примусового виконання рішення, передбачених Законом України "Про виконавче провадження, а також відсутні докази ухилення боржником від виконання зобов'язань.

Як вбачається з матеріалів подання, виконавчий лист залишається не виконаним через відсутність у боржника коштів. Разом з тим, ОСОБА_2 є власником майна, яке може бути реалізоване з метою погашення боргу.

Згідно ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Посилання державного виконанвця в поданні на те, що наявність в особи невиконаних зобовязань є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України до проведення повного розрахунку перед стягувачем, є необґрунтованими.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», ст.ст. 293, 294, 377-1 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 11 п. 18 , 40, Закону України «Про виконавче провадження», -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Гусятинського районного управління юстиції Тернопільської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги апеляційному суду Тернопільської області через Гусятинський районний суд протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя: підпис

З оригіналом вірно.

Суддя Гусятинського районного суду І.О.Лисюк