Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/105/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Драний В. В.
Доповідач Дуковський О. Л.
РІШЕННЯ

Іменем України

03.03.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Єгорової С.М., Письменного О.А.

за участю секретаря: Лазаренко-Шаповалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 вересня 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Служба у справах дітей Кіровоградської міської ради про виселення,-

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2013 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Служба у справах дітей Кіровоградської міської ради про виселення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного договору № KGAWGK01583675 від 30.09.2005 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 37100 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом 15,96 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 30.09.2015 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами укладено договір іпотеки, за яким в іпотеку на користь Банку передана квартира, загальною площею 118,92 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу.

ПАТ КБ «ПриватБанк» вказувало на те, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору.

Послався на заочне рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 листопада 2012 року, яким в рахунок погашення заборгованості з ОСОБА_2 за кредитним договором № KGAWGK01583675 від 30.09.2005 року в сумі 536362,71 грн. звернуто стягнення на квартиру загальною 118,92 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк».

Вважає, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 вересня 2013 року позов задоволено.

Виселено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: АДРЕСА_1, із зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири.

Стягнуто з ОСОБА_2, (ПІН: НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» сплачений судовий збір у розмірі 114, 70 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати заочне рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позову. Зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно з'ясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосував норми матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача - Бистрова С.А., відповідача - ОСОБА_2, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про відмову в задоволені позову із слідуючих підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Задоволянючи позов суд виходив з того, що квартира придбана за рахунок кредитних коштів, але наявні письмові докази свідчать про протилежне.

З матеріалів справи вбачається, що квартира, яка є предметом іпотеки, належить відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу посвідченого нотаріусом 29.09.2005 року (а.с.9), тобто до надання кредиту.

Сторони договору купівлі-продажу даного правочину за безгрошовістю не оскаржують.

Крім того, із змісту укладеного 30.09.2005 року кредитного договору вбачається, що відповідач ОСОБА_2 отримав кредит готівкою і мав практичну можливість розпоряджатися грошима на власний розсуд, а предметом договору є надання таких коштів на придбання квартири не конкретизованого житла.

Виходячи з цих даних неможливо одночасно стверджувати, що майно (житло), яке передано відповідачем в іпотеку придбане саме за рахунок кредитних коштів. Позивач такого зв'язку не довів, а згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Слід також зазначити, що відповідачі серед яких є неповнолітні діти, іншого житла не мають та зареєстровані саме у зазначеній квартирі.

Відмовляючи в задоволені позову колегія суддів виходить з того, що відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Отже особам, яких виселяють із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки і придбаний не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла, при зверненні стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку одночасно надається інше постійне житло. При цьому за положенням ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР постійне житло вказується в рішенні суду.

При виселенні в судовому порядку з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла, відсутність постійного жилого приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови в задоволенні позову про виселення.

Під час розгляду справи пропозицій щодо надання іншого житла відповідачам з боку позивача не надходило.

Керуючись ст. 307, ст. 309, ст. 312, ст. 313, ст. 314, ст. 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 вересня 2013 року - скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Служба у справах дітей Кіровоградської міської ради про виселення.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя

Судді: