справа №619/2288/16-ц
провадження №2-о/619/94/16
Рішення

Іменем України

19 жовтня 2016 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - Кононихіної Н.Ю.

за участю секретаря судового засідання - Мєщан І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі

цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, де в якості заінтересованої особи є Дергачівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася досуду з заявою порядку окремого провадження про встановлення факту смерті її батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтуванні заяви зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 унаслідок тяжкої хвороби на тимчасово окупованій території України у місті Донецьк помер її батько ОСОБА_2, факт смерті підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_3 №5, виданим Центральною міською клінічною лікарнею № 20 у м. Донецьк. Згодом заявниці стало відомо, що вказане лікарське свідоцтво про смерть не відповідає формі, визначеної наказом Міністерства охорони здоров'я України. 22 червня 2016 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в державній реєстрації смерті ОСОБА_2 було відмовлено.

У судовому засідання представник заявника ОСОБА_1 просив задовольнити її заяву з підстав, які зазначені у ній.

У судове засідання представник Дергачівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області не з'явився, начальник відділу подала заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5. підтвердили, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у лікарні міста Донецьк, тому що тяжко хворів на онкологічне захворювання, довгий час лікувався, у тому числі і в лікарнях м. Харкова, але у тяжкому стані повернувся до м. Донецьк, де і помер від хвороби. Після його смерті свідок ОСОБА_4, його дружина, була присутня при похованні подружжя на цвинтарі у м. Донецьку, про що вона сповістила і інших родичів, надавши фотографії.

Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 23 грудня 1980 року та свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 18 травня 2002 року ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2, причому батьками її вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_6.

Відповідно до довідки від 16 січня 2015 року № ОСОБА_1 перемістилася з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) в АДРЕСА_1.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 05 від ІНФОРМАЦІЯ_3, виданого Центральною міською клінічною лікарнею № 20 у м. Донецьк, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, причина смерті: ракова інтоксикація, рак підшлункової залози.

22 червня 2016 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області відмовлено у державній реєстрації смерті ОСОБА_2, оскільки заявником для підтвердження факту смерті пред'явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеної наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545.

Згідно ч.1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав.

Згідно ч.2 ст.234 ЦПК України в окремому провадженні суд, зокрема, розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути визнані факти, що призводять до виникнення, зміни чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Згідно абз.2 ч.1 ст.2571 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, яка викладена у висновках ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «laizidouv. Turkey»,«Cyprusv. Turkey»),а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozerv. theRepublicofMoldovaandRussia», «IlascuandOthers v. MoldovaandRussia»),де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case),ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих та такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а де становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи: для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ мас ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Лікарське свідоцтво про смерть №5 від ІНФОРМАЦІЯ_3, видане Центральною міською клінічною лікарнею № 20 у м. Донецьк, що знаходиться на тимчасово окупованій території України, як виняток суд бере до уваги та оцінює його разом з показаннями свідків в їх сукупності та взаємозв'язку.

Таким чином,суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки є законні підстави. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують про наявність підстав для встановлення факту смерті - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до частин 4,5 ст.2571 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Відповідно до ч.1 ст.209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 234, 256, 2571, 259 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка настала на тимчасово окупованій території України у місті Донецьк ІНФОРМАЦІЯ_3 унаслідок раку підшлункової залози та ракової інтоксикації .

Рішення про встановлення цього факту направити до Дергачівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області для державної реєстрації смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та видачі свідоцтва про смерть.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. Ю. Кононихіна