АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/710/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 Кузьменко В. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВініченка Б. Б.
суддівХрапка В. Д. , Новікова О. М.
при секретаріДемченко Н. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа ПП «Фірма ЮСЛА» про стягнення боргу, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В обгрунтування своїх позовних вимог вказував, що 10 червня 2013 року ОСОБА_7 взяв у нього в борг 15 000 доларів США, які зобов'язувався повернути еквівалентно сумі вкладень квадратними метрами в фірмі «ЮСЛА», на підтвердження чого надав письмову розписку 10 червня 2013 року.

25 червня 2015 року позивачем було пред'явлено відповідачу вимогу, яка залишена останнім без реагування, що і стало підставою для звернення позивача до суду із позовом, в якому він просив стягнути із ОСОБА_7 на свою користь борг в сумі 331 443, 16 грн. (15 тис. доларів США за курсом НБУ станом на 25 серпня 2015 року 22, 095 грн.) та судові витрати.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 лютого 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, районний суд вважав, що доказів про зобов'язання відповідача ОСОБА_7 повернути грошові кошти позивачу ОСОБА_6 в розмірі 15 000 доларів США відповідно до наданої розписки суд не вбачав і відповідних доказів суду надано не було, що ставить під сумнів виникнення заявлених позивачем зобов'язань про повернення грошових коштів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Як встановлено районним судом та підтверджено матеріалами справи, 10 серпня 2013 року ОСОБА_7 склав розписку про те, що зобов'язується повернути борг, отриманий у ОСОБА_6 у розмірі 15 тисяч доларів США квадратними метрами еквівалентно сумі вкладу в ПП «Фірма ЮСЛА» (а.с. 7)

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов'язанням її повернення та дати отримання коштів.

Такий правовий висновик викладений ВСУ у постанові від 11 листопада 2015 року за результатами розгляду справи № 6-1967цс15 та постанові ВСУ від 13 травня 2015 року за результатами розгляду справи № 6-144цс15.

З розписки, складеної 10 серпня 2013 року, вбачається, що ОСОБА_7 зобов'язався повернути ОСОБА_6 взяті у нього 15 000 доларів США як суму вкладу у ПП «Фірма ЮСЛА» еквівалентно квадратним метрам.

Таким чином, вказаною розпискою засвідчено передання ОСОБА_6 ОСОБА_7 визначеної грошової суми - 15 000 доларів США. Однак, у змісті вказаної розписки не визначено коли саме відповідач отримав вказані кошти.

Разом з тим, правова природа договору позики передбачає повернення позикодавцеві предмета позики (в даному випадку грошових коштів, а не будь-якої іншої речі) у такій самій сумі та такого самого роду, що були передані позикодавцем. Тобто, отримавши грошові кошти, позичальник повинен їх повернути за встановленими у розписці, яка підтверджує письмову форму договору, умовами.

Проте, за встановленими умовами розписки боржник визнав правову природу отриманих коштів - як вклад у ПП «Фірма ЮСЛА», що має бути повернений не грошовими коштами, а квадратними метрами, що суперечить вимогам ст. 1049 ЦК України та виключає наявність між сторонами саме позикових договірних зобов'язань.

Зі змісту умов розписки та пояснень відповідача вбачається, що між сторонами виникли правовідносини щодо виконання інвестиційного договору, які не регулюються положеннями ст. ст. 1046-1053 ЦК України, факт написання означеної розписки відповідачем не оспорюється, а підстав для стягнення на користь ОСОБА_6 з відповідача грошової суми, передбачені ст. 1049 ЦК України, відсутні.

Вказані обставини суд першої інстанції врахував в зв'язку із чим дійшов до вірного висновку про відсутність між сторонами зобов'язань за договором позики та відсутність правових підстав для покладення на відповідача зобов'язань із повернення боргу.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на законність ухваленого рішення. Підстав для скасування рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, п. 1 ст. 308, ст. ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили одразу після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів після її проголошення.

Головуючий :

Судді :