Справа № 495/2234/16-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

15 листопада 2016 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Боярського О.О.

при секретарі - Рачицькій І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ТОВ «Кей-Колект», акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» про визнання договору факторингу недійсним,

встановив:

ТОВ «Кей-Колект» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, а саме просить суд :

стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ТОВ "Кей-Колект" загальну суму заборгованості з Кредитним договором у розмірі 434 084,45 грн.;

стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 6511,27 грн.

Позов обґрунтований тим, що 06 березня 2008 року між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0.

Відповідно до умов Кредитного договору Кредитор зобовязався надати Позичальнику на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 10 000, 00 доларів США з кінцевим терміном повернення заборгованості до 06 березня 2018 року на умовах, визначених цим Договором, а Позичальник зобовязувався прийняти, використати за цільовим призначенням та повернути (погасити) кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії, неустойки та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором.

Кредитор свої зобовязання за Кредитним договором виконав, однак станом на 22.02.2016 року заборгованість відповідача перед «УкрСиббанк» згідно кредитного договору № 0 від 06.03.2008 року, складає - 16 163,55 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБ станом на дату розрахунку складає - 434 084, 45 гривень.

В забезпечення належного виконання зобовязання за Кредитним договором, були укладені договори поруки № 186071 від 06.03.2008 р. та № 185864 від 06.03.2008 р.

Також, в забезпечення виконання зобовязання укладений Іпотечний договір від 06.03.2008 року.

13.02.2012 року АКІБ «УкрСиббанк» відступило ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» відповідно до Договору факторингу № 2 свої права вимоги за зобовязаннями Позичальника за кредитним договором №0.

З огляду на невиконання відповідачем зобов'язання стосовно повернення кредиту, позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість по кредиту; процентів, нарахованих за користування кредитом; комісії; штрафні санкції.

В свою чергу ОСОБА_1, ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом до ТОВ «Кей-Колект», АКІБ "УкрСиббанк" про визнання договору факторингу №2 від 13.02.2012 року, укладеного між АКІБ та ТОВ "Кей-Колект" - недійсним.

Позовні вимоги обгрунтовують тим, що 06 березня 2008 року між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0.

В забезпечення виконання зобов'язання за Кредитним договором, були укладені договори поруки №186071 та №185864 від 06.03.2008 року. Поручителями за вказаними договорами є ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

13.02.2012 року АКІБ «УкрСиббанк» відступило ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» відповідно до договору факторингу №2 свої права вимоги за зобов'язанням Позичальника ОСОБА_1 по кредитному договору.

Позивачі зазначають, що ТОВ «Кей-Колект» не є фінансовою установою у розумінні Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", яка може надавати фінансові послуги у формі факторингу, тобто договір факторингу було укладено з порушенням ч. 1 ст. 203 ЦК України, що у відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України є підставою для визнання правочину недійсним.

Ухвалою від 26.09.2016 року вказані позови були об'єднані в одне провадження.

Представник позивача ТОВ «Кей-Колект» в судове засідання не зявився, проте надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, свої позовні вимоги підтримав, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_3 просив відмовити з підстав, зазначених в письмових запереченнях.

Адвокат позивачів ОСОБА_6 у судове засідання надав заяву, відповідно до якої просив розгляд справи здійснити у його відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_3 підтримав, просив задовольнити, у задоволенні позовних вимог ТОВ «Кей-Колект»- відмовити.

Представник відповідача акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома.

Судом встановлено, що 06.03.2008 року між ОСОБА_1 та АКІБ "УкрСиббанк" було укладен одоговір №0 про надання споживчого кредиту, терміном повернення не пізніше 06 березня 2018 року (а.с.6).

06.03.2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_4 був укладений договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_4 (поручитель) зобов'язалась перед АКІБ "УкрСиббанк" (кредитором) відповідати за невиконання ОСОБА_1 (боржником) усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту №0 від 06.8.2008 року (а.с. 13) .

06.08.2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 був укладений договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_2 (поручитель) зобов'язалась перед АКІБ "УкрСиббанк" (кредитором) відповідати за невиконання ОСОБА_1 (боржником) усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту №0 від 06.8.2008 року (а.с. 14) .

В забезпечення виконання зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту№0, 06.03.2008 року було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 (іпотекодавець) передав у іпотеку АКІБ "УкрСиббанк" нерухоме майно, а саме: квартиру №5, що знаходиться по вул. Гагаріна, 7, в смт. Сергіївка, м. Білгород-Дністровський, Одеської област (а.с. 11-12).

13.02.2012 року ПАТ "УкрСиббанк" відступив ТОВ «Кей-Колект» відповідно до договору факторингу №2 свої права вимоги за зобов'язанням позивачльника ОСОБА_1 по кредитному договору №0 від 06.8.2008 року (а.с. 15-17).

13.02.2012 року року між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 06.03.2008 року (а.с.20).

Зі змісту умов договору факторингу №2 від 13.02.2012 року, вбачається, що кредитор АКІБ «УкрСиббанк» уступив грошову вимогу до боржника ОСОБА_1 в обмін на грошові кошти, які новий кредитор ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» зобов'язався сплатити кредитору, тобто за умовами договору фактично відбулося фінансування однієї особи іншою за рахунок передачі останній грошової вимоги цієї особи до третьої особи (боржника).

Відповідно до вимог ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Правовідносини стосовно фінансування під відступлення права грошової вимоги урегульовано главою 73 ЦК України.

Так, частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.

Ч. 3 ст. 1079 ЦК України визначає, що фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Закон України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" встановлює загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг.

Зокрема, у пункті 1 частини першої статті 1 Закону визначено, що фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 1 Закону фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

За пунктом 11 частини першої статті 4 Закону факторинг є фінансовою послугою.

У частині першій статті 7 Закону зазначено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов'язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

ТОВ «Кей-Колект» була надана до суду копія свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТОВ «Кей-Колект» серії ФК №300 від 08.12.2011 р., реєстраційний номер 13102668.

Однак, суду не було надано доказів (статуту), надання яких саме фінансових послуг є предметом діяльності ТОВ «Кей-Колект» .

Таким чином, хоча ТОВ «Кей-Колект» і здійснює фінансово господарську діяльність з надання певних послуг, позивачем не було надано до суду належних та допустимих доказів в підтвердження того, що ТОВ «Кей-Колект» є фінансовою установою у розумінні Закону "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", яка може надавати фінансові послуги у формі факторингу.

Вказана правова позиція була також викладена в Постановах ВСУ 3-226гс16; 3-238гс16; 3-253гс16; 3-291гс16.

Відповідно до частин першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Разом з тим, відповідач - ТОВ Кей Коллект, свій процесуальний обов'язок не виконав, належним чином не підтвердив наявність в нього повного обсягу правомочностей (правочиноздатності) на укладення такого роду договорів як Факторинг. Тобто, суд позбавлений можливості достеменно встановити чи мало право ТОВ Кей Коллект, укладати двостороній договір фактоингу, бути носієм спеціальних прав та обов'язків. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Під час розгляду справи та надання правової оцінки всім представленим доказам, суд не може виходити за межі заявлених вимог, предмету спору.

Згідно ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Згідно з ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із способів захисту цивільних прав.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_4 щодо визнання недійсним договору факторингу №2 від 13.02.2012 року, укладеного між АКІБ "УкрСиббанк" та ТОВ «Кей-Колект».

Заявлені вимоги сторін є взаємовиключними, обгрунтованість та правомірність одних вимог призводить до відсутності правових підстав для задоволення заявлених вимог іншої сторони.

Визнання спірного договору факторингу №2 від 13.02.2012 року, укладеного між АКІБ "УкрСиббанк" та ТОВ «Кей-Колект» - недійсним, свідчить про безпідставність позовних вимог ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №113111 100 у розмірі 434 084,45 грн., у зв'язку з відсутністю у ТОВ «Кей-Колект» права на заявлення вимог кредитора.

В зв'язку з тим, що позовні вимоги ТОВ «Кей-Колект» підлягають залишенню без задоволення, підстави для стягнення з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_4 на користь ТОВ «Кей-Колект», сплаченого ним судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст. 215, 512,514, 1077, 1079, 1084 ЦК України, ст.ст. 10,11, 57, 213-215, ЦПК України ЦПК України, ЗУ "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ТОВ «Кей-Колект», акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» про визнання договору факторингу недійсним - задовольнити.

Визнати недійсним договір факторингу №2 від 13.02.2012 року, укладений між АКІБ "Укрсиббанк" та ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект».

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а сторонами, які не були присутні в судовому засіданні, протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя