Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/889/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Мельничи кЮ.С.
Доповідач Черненко В. В.
УХВАЛА

Іменем України

06.04.2016 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Черненко В.В.

суддів - Потапенка В.І., Чорнобривець О.С.

за участю секретаря - Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25.02.2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася у суд з позовом до Спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 01.11.2013 року працювала в СП ТОВ «Світловодськпобут» на посаді начальника виробничо-економічного відділу.

01.09.2015 року була звільнена з роботи у звязку з скороченням штату працівників відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України.

Просила суд поновити її на роботі на посаді начальника виробничо-економічного відділу СП ТОВ «Світловодськпобут» та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати її незаконного звільнення по дату постановлення судового рішення по справі.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25.02.2016 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в звязку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив, що, на підставі наказу №237/к від 01 листопада 2013 року провідного інженера виробничо-технічного відділу ОСОБА_2 переведено на посаду начальника виробничо-економічного відділу.

Наказом генерального директора СП ТОВ «Світловодськпобут» ОСОБА_1 №64 від 16 червня 2015 року в звязку з виробничою необхідністю, та упорядкуванням штатного розкладу, скорочено з 02 вересня 2015 року в штатному розкладі посаду начальника виробничо-економічного відділу.

В Наказі генерального директора СП ТОВ «Світловодськпобут» ОСОБА_1 №101/к від 30 червня 2015 року зазначено , що начальника виробничо-економічного відділу ОСОБА_2 звільнити по п.1 ст.40 КЗпП України, у звязку з скороченням штату, з 01 вересня 2015 року.

Суд першої інстанції зазначив, що з письмового попередження від 01 липня 2015 року видно, що ОСОБА_2 попереджена про наступне вивільнення з 02 вересня 2015 року.

Наказом генерального директора СП ТОВ «Світловодськпобут» ОСОБА_1 №121/к від 01 вересня 2015 року ОСОБА_2 звільнено з посади з 01 вересня 2015 року у звязку зі скороченням штату відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі, ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно частини 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно із частинами 1, 3 ст. 49- 2 цього Кодексу про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник є таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією або спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобовязаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільняється, працював.

Суд першої інстанції зазначив, що у постанові судових палат у цивільних та адміністративних справах Верховного Суду України від 01 квітня 2015 р. у справі № 6-40цс15 зроблено правовий висновок про те, що оскільки обовязок щодо працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обовязок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які зявилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Суд першої інстанції встановив , що відповідач не надав суду докази про те, що він пропонував позивачу до часу звільнення будь-які вакантні посади (іншу роботу), які зявилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Суд першої інстанції також зазначив, що відповідачем не надано до суду будь-яких матеріалів, які б свідчили, що перед прийняттям рішення про звільнення з роботи начальника виробничо-економічного відділу ОСОБА_2 зі скороченням штату, працедавцем досліджувалося питання про наявність або відсутність переважного права ОСОБА_2 на залишення на роботі, як працівника з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, і з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Також відповідачем не враховано при звільненні позивачки її сімейний стан, а саме те, що у неї як працюючого працівника на утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей, а її чоловіка звільнено з роботи, вказане свідчить про недоведеність відповідачем підстав для звільнення позивача по п.1 ст.40 КЗпП України.

Суд першої інстанції зазначив, що з копії ОСОБА_3 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видно, що 12 лютого 2016 року в зазначеному реєстрі зареєстровано керівником СП ТОВ «Світловодськпобут» ОСОБА_3 З копії рішення господарського суду Кіровоградської області від 03 листопада 2015 року, яке залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03 лютого 2016 року, видно, що з 03 квітня 2015 року визнано недійсним звільнення ОСОБА_4 з посади генерального директора СП ТОВ «Світловодськпобут» у звязку з припиненням повноважень посадових осіб на підставі п.5 ст.41 КЗпП України, та визнано недійсним з 03 квітня 2015 року призначення генеральним директором СП ТОВ «Світловодськпобут» ОСОБА_1

Суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки відповідачем в судовому засіданні не доведено відсутність переважного права позивачки на залишення на роботі при звільненні у звязку зі скороченням штату працівників, і рішення про звільнення позивачки прийнято не уповноваженою особою, суд визнає звільнення позивачки незаконним, а тому її позовні вимоги про поновлення на роботі як незаконного звільненого працівника слід задовольнити.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до ст. 235 КЗпП України, працівнику, незаконно звільненому з роботи і поновленому на роботі, виплачується за рішенням органу, який розглядає трудовий спір, середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення.

Середньомісячний заробіток визначається згідно порядку розрахунку середньомісячної заробітної плати, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 (змінами, внесеними постановами КМУ).

Пункт 4 Розділу 3 вказаного Порядку містить перелік виплат, що не враховуються при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством. Зокрема, передбачено, що при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов'язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю.

Суд першої інстанції зазначив, що з довідки СП ТОВ «Світловодськпобут» від 28 грудня 2015 року видно, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_2 становить 342,08 грн., середньомісячна заробітна плата ОСОБА_2 становить 7354,72 грн.

Період вимушеного прогулу позивачки рахується з 01 вересня 2015 року і по день ухвалення рішення. Суму компенсації середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд визначає у розмірі 43273,12 грн.

Колегія суддів погодилась з висновком суду першої інстанції, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992р при розгляді трудових спорів , пов'язаних зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі наказу №237/к від 01 листопада 2013 року провідного інженера виробничо-технічного відділу ОСОБА_2 переведено на посаду начальника виробничо-економічного відділу.

Наказом №64 від 16.06.2015 року «Про зміну штатного розкладу» скорочена з 02.09.2015 року в штатному розкладі, посада начальника виробничого економічного відділу .

Наказом №101/к від 30.06.2015 р. «Про попередження працівників у звязку із звільненням по п.1. ст.. 40 КЗпП України» визначено , що звільнити по п.1 ст. 40 КЗпП України з 01.09.2015 року - ОСОБА_5, начальника виробничого економічного відділу. В наказі зазначено, що інспектору кадрів попередити працівника про наступне звільнення не пізніше, ніж за два місяці до наступного вивільнення . Підстава 6наказ по підприємству №64 від 16.06.2015 року.

Наказом №121/к від 01.09.2015 р. начальник виробничого економічного відділу ОСОБА_2 звільнена з 01.09.2015 року відповідно до п.1 статті 40 КЗпП України. В наказі зазначено , що вакансії відповідної спеціальності відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що відомості про те, що з 02.09.2015 року відбулись зміни в штатному розкладі відповідача по справі і зазначені зміни були затвердженні, в матеріалах справи відсутні.

Наказом №140/к від 05.10.2015 року «Про переведення працівників до планового економічного відділу» визначено, що у звязку зі скороченням виробничого-економічного відділу та утворенням планово-економічного відділу , перевести з 05.10.2015 року для подальшої роботи в планово-економічному відділі із збереженням їх посад та посадових окладів ОСОБА_6Г, провідного економіста, ОСОБА_7М .економіста з планування, ОСОБА_8Є економіста з планування, ОСОБА_9 інженера, підстава наказ по підприємству №97 від 01.10.2015 р.

Наказом №98 від 05.10.2015 року «Про зміну структури підприємства» у звязку із змінами у структурі підприємства, та відповідно до Статуту СПТОВ «Світловодськпобут» затверджено структуру підприємства з відповідним додатком №1 з 05.10.2015 року.

Встановлені обставини свідчать про те , що на час звільнення позивача по справі у відповідача не було обґрунтованого скорочення штату, про що свідчать матеріали справи.

Скорочення виробничо-економічного відділу, начальником якого була позивач , повинно було відбутись тільки у жовтні місяці 2015 року.

Встановлені обставини дають підстави зробити висновок, що позивач по справі була звільнена з займаної посади з порушенням процедури звільнення визначеної КЗпП України при звільнені працівника за ініціативою адміністрації у звязку з скороченням штату .

Колегія суддів, приймаючи до уваги встановлені обставини, дійшла висновку, що суд першої інстанції розглянув справу в межах доводів позовної заяви та наданих сторонами доказів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними доказами, суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25.02.2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: