Справа №522/4977/16-ц
Провадження № 2/522/4567/16
06 грудня 2016 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Бойчук А.Ю.,
за участю секретаря Скибінській Є. С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди,
Позивач 23.03.2016 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, за яким просила стягнути з неї заборгованість за договором позики у розмірі 19 тис. дол.. США, в еквіваленті по курсу НБУ 507 300, 00 грн., відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 962, 00 грн. та за послуги адвоката у розмірі 1 100. 00 грн..
Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, за якою позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Від представника позивача надійшла також заява, згідно зазначив, що факт передання відповідачці 19 тис. Дол.. США підтверджують ОСОБА_3, ОСОБА_4, які власноруч підписали свої пояснення у поданій заяві.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце був повідомлений належним чином, поважних причин неявки суду не представив. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки у судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновків про задоволення позовних вимог частково.
Судом встановлено, що 28.08.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 19 тис. доларів США у рахунок квартири за адресою м. Одеса, вул.. Слободська, 65, загальною площею 32 кв.м.
Проте, до теперішнього часу квартира на імя позивача не була оформлена та відповідного договору щодо її відчуження між сторонами не укладено. Кошти за розпискою також не повернуто відповідачем.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.
Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку встановленому договором.
Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, тобто з урахуванням інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми.
З розрахунку заборгованості вбачається, що підлягає стягненню сума основного боргу в розмірі 19 000 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 507 300 (пятсот сім тисяч триста гривень) грн.. (1дол. США = 26, 7 грн.)..
Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували повне або часткове виконання відповідачем обовязку в частині повернення позики, тому суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми заборгованості обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо стягнення на користь позивача моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Згідно п. 3 Постанови ПВСУ №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Згідно п. 5 Постанови обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Таким чином, зобовязання з відшкодування моральної шкоди не виникають з договірних правовідносин, тож вимога про відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000 грн., спричиненої внаслідок невиконання відповідачем обовязку з повернення суми позики, не підлягає задоволенню.
Згідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
У відповідності до ст.. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу;
Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.
Згідно із ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Вона допускається до участі в розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.
Згідно до ст..1 Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Згідно п.47, 48 постанови пленуму ВССУ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42,56 ЦПК).
Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_5 брав участь у справі як представник позивача, який представляв його інтереси за довіреністю із повноваженнями, передбаченими ст. 44 ЦПК України. Він приймав участь у судових засіданнях без позивача, особисто надавав пояснення щодо заявленого позову, заявляв клопотання, висловлював свою думку з приводу питань, які виникали під час розгляду справи тощо.
Повноваження особи, яка може надавати правову допомогу особам під час провадження справи, визначенні ч. 2 ст. 56 ЦПК України, та є набагато вужчі, ніж повноваження представника.
Процесуальні дії ОСОБА_5, які він здійснював у процесі провадження даної справи, суд розцінює, як представництво інтересів позивача у відповідності до ст. 27, 31, 44 ЦПК України.
Клопотань про допуск до участі у справі особи, яка б надавала позивачу правову допомогу під час розгляду справи не заявлялось, ухвала про допуск до участі у справі ОСОБА_5 як особи, яка надає правову допомогу у даній справі, у відповідності до ст.. 56 ЦПК України не постановлялась. У звязку з чим суд приходить до висновку про відмову позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення витрат на правову допомогу.
З матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні до суду з позовом сплатив судовий збір на суму 5 962 (пять тисяч девятсот шістдесят дві) гривень 00 коп. (квитанція від 23.03.2016 року №0.0.525744958), у звязку з чим зазначені кошти підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.
Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 16, 192, 509, 525, 526, 530, 533, 610-612, 1046, 1048-1050 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) кошти за договором позики у розмірі 507 300 (пятсот сім тисяч триста гривень) грн.. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) судовий збір на суму 5 962 (пять тисяч девятсот шістдесят дві) гривень 00 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, яки брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: А.Ю. Бойчук