АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 676/582/15-ц
Провадження № 22-ц/792/331/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Спірідонової Т.В.,

суддів - Купельського А.В., Фанди В.П.,

секретар - Лапко Ю.В.,

за участю: представника апелянта - Ходаковського Р.В.

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 листопада 2015 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

встановила:

В січні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду із позовом та просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором у розмірі 33969,50 доларів США, що еквівалентно 536200грн.24коп., та 1286531грн.45коп.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №ML-M01/008/2008 від 26.02.2008 року, за яким банк надав останньому кредит в розмірі 32316,80 доларів США строком до 22 лютого 2038 року. Згідно з умовами договору факторингу від 29.11.2012 року ПАТ «ОТП Банк» переуступило, а ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» прийняло право вимоги за вказаним кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, кожним окремо, 22 лютого 2008 року було укладено договори поруки, відповідно до якого поручителі зобов'язуються відповідати в повному обсязі за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором. Відповідач ОСОБА_2 не виконав належним чином умови договору, тому заборгованість за кредитним договором становить 33969,50 доларів США та 1286531грн.45коп., а саме: заборгованість за кредитом - 32081,03 доларів США, заборгованість по процентам - 1888,47 доларів США, пеня - 1286531грн.45коп.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 листопада 2015 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за

__________________________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції - Бондар.О.О. Категорія: 27

Доповідач - Спірідонова Т.В.

кредитним договором в сумі 529886грн.33коп., пеню в сумі 600000 грн., судові витрати в сумі 3654 грн. В задоволенні позову про стягнення солідарно з ОСОБА_2та ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором в сумі 536200грн.24коп. та пені в сумі 1286531грн.45коп. та стягнення солідарно з ОСОБА_2та ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором в сумі 536200грн.24коп. та пені в сумі 1286531грн.45 коп. відмовлено. В стягненні з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судового збору в сумі по 1218грн. з кожного відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт посилається на те, що не відповідають обставинам справи висновки суду першої інстанції про припинення поруки, оскільки досудові вимоги відправлені відповідачам 25.07.2014р., а позов пред'явлено 22.01.2015 року. Стягуючи заборгованість по кредиту суд не зазначив її суму у валюті кредиту- в доларах США.

Представник апелянта ТОВ «ОТП Факторинг Україна» Ходаковський Р.В. апеляційну скаргу підтримав, просить її задовольнити.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач ОСОБА_2 зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повідомлені належним чином про час і місце слухання справи, у судове засідання не з'явилися.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позов та стягуючи з ОСОБА_2 заборгованість по кредитному договору, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник ОСОБА_2 належним чином не виконував умов кредитного договору, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача. Ухвалюючи рішення про відмову у стягненні солідарно заборгованості за кредитним договором з поручителів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив із того, що порука припинена, оскільки кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання та протягом шести місяців не пред'явив вимоги до поручителів про стягнення заборгованості.

Разом із тим, зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Встановлено, що 22 лютого 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №ML-M01/008/2008, за умовами якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 32316,80 доларів США з терміном повернення кредиту 22 лютого 2038 року.

Пунктом 3 кредитного договору №ML-M01/008/2008 від 22.02.2008р. передбачено порядок визначення розміру процентів. Так, для розрахунку процентів за користування кредитом використовується плаваюча процентна ставка, яка складається з фіксованого відсотка в розмірі 4,49% річних + FIDR, що формується на основі процентних ставок за строковими депозитами фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в Банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору.

20 березня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 укладено додатковий договір №1, яким установлено, що для розрахунку процентів за користування кредитом на період з 23.03.2009 року по 25.08.2009 року буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 7% річних; а на період з 25.08.2009 року до повного виконання зобов'язань по кредитному договору буде використовуватися розрахунок процентів з плаваючою процентною ставкою з фіксованим відсотком 4,85% річних + FIDR.

23 листопада 2009 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 укладено додатковий договір №2, яким установлено, що для розрахунку процентів за користування кредитом на період з 23.11.2009 року по 22.04.2010 року буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 6,50% річних; на період з 22.04.2010 року до повного виконання зобов'язань по кредитному договору буде використовуватися розрахунок процентів з плаваючою процентною ставкою з фіксованим відсотком 5,21% річних + FIDR.

Пунктом 4.1.1 кредитного договору №ML-M01/008/2008 від 22.02.2008р. передбачено, що за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення Кредиту, сплати процентів за користування Кредитом у визначені цим Договором строки, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних Боргових зобов'язань за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно цього Договору.

Вказані обставини підтверджуються кредитним договором №ML-M01/008/2008 від 22.02.2008р. та додатковими угодами до нього.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

ПАТ «ОТП Банк» виконав свої зобов'язання, надавши відповідачу кошти, передбачені кредитним договором.

29 листопада 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу, згідно з умовами якого ПАТ «ОТП Банк» передав ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за кредитними зобов'язаннями до своїх боржників, в тому числі за кредитом ОСОБА_2

Пунктом 4.1 вказаного договору факторингу від 29.11.2012 року передбачено, що на підтвердження факту передачі (відступлення) Кредитного портфелю, в момент укладення цього Договору Клієнт зобов'язується передати Фактору Кредитні документи. Передача Кредитного портфелю (з усіма Кредитними документами) Фактору підтверджується підписанням відповідного акту передачі документів Сторонами цього Договору.

Відповідно до акту відступлення (приймання- передачі) Кредитного портфелю від 29.11.2012 року та додатку №1 до договору факторингу ПАТ «ОТП Банк» відступив, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняв на виконання договору факторингу права грошової вимоги за кредитним договором №ML-M01/008/2008 від 22.02.2008р.

Оформлюючи відступлення права вимоги банк і фактор (ТОВ «ОТП Факторинг Україна») не обумовлювали ніяких змін щодо обсягу прав і обов'язків, які за договорами перейшли до нового кредитора, а тому до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні за кредитним договором №ML-M01/008/2008 від 22.02.2008р. в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Згідно з ч.1 ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов'язку перед клієнтом.

Отже, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов'язання є належним.

Відповідач ОСОБА_2 не заперечував наявності заборгованості за кредитним договором та не надав доказів виконання ним зобов'язань ні перед ПАТ «ОТП Банк», а ні перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Свої зобов'язання відповідно до кредитного договору №ML-M01/008/2008 від 22.02.2008р. відповідач ОСОБА_2 своєчасно не виконував: не вносив платежі на погашення кредиту, не сплачував нараховані відсотки за користування кредитом.

Заборгованість позичальника ОСОБА_5 по кредитному договору №ML-M01/008/2008 від 22.02.2008р. станом на 21.09.2012 року становить 33969,50 доларів США, а саме: заборгованість по кредиту - 32081,03 доларів США, заборгованість по процентам - 1888,47 доларів США.

Крім того, за період з 25.02.2013 року по 25.03.2014 року за порушення позичальником зобов'язань по поверненню кредиту, сплати процентів за користування кредитом позивачем нараховано пеню у сумі 1286531грн.45коп.

Згідно зі ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частинами 1 і 3 статті 533 ЦК України визначено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Оскільки виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, то наряду зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент не є фінансовою санкцією, а є платою за користування грошима. Тому, пеня, оскільки це є фінансовою санкцією за неналежне виконання відповідачем зобов'язань по кредитному договору підлягає стягненню у гривні.

Визначаючи розмір пені колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частин третьої і четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Частиною 1 статті 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Згідно зі статтями 256, 257, ч.1 і п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України).

Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року №6-116цс13.

Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідач ОСОБА_2 по 29.11.2012 року року вносив кошти на часткове погашення заборгованості по кредиту та відсоткам, тобто вчиняв дії, що свідчить про визнання ним свого боргу, у зв'язку з чим перебіг позовної давності переривався.

Разом з тим, відповідач ОСОБА_2 не виконував щомісячні зобов'язання з погашення пені за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків за користування кредитом з 25.03.2013 року.

Тому, стягненню підлягає пеня в межах строку позовної давності за період з 23.01.2014 року по 25.03.2014 року на загальну суму 218534грн.19коп. ((10530,55+10530,55)х10,3762).

З метою забезпечення виконання позичальником ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором №ML-M01/008/2008 від 22.02.2008р. було укладено договір поруки №SR-M01/008/2008 від 22.02.2008р. між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3, відповідно до якого поручитель ОСОБА_3 бере на себе зобов'язання перед банком відповідати за повне та своєчасне виконання боржником боргових зобов'язань перед кредитором, які виникають з кредитного договору.

23 листопада 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 укладено додатковий договір №1 до договору поруки, відповідно до п.2.2.1 якого передбачено, що в разі зміни розміру боргових зобов'язань після укладення договору, такі боргові зобов'язання забезпечуються в їх повному розмірі без укладання будь - яких додаткових договорів до цього Договору.

З метою забезпечення виконання позичальником ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором №ML-M01/008/2008 від 22.02.2008р. було укладено договір поруки №SR-M01/008-1/2008 від 22.02.2008р. між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4, відповідно до якого поручитель ОСОБА_4 бере на себе зобов'язання перед банком відповідати за повне та своєчасне виконання боржником боргових зобов'язань перед кредитором, які виникають з кредитного договору.

23 листопада 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 укладено додатковий договір №1 до договору поруки, відповідно до п.2.2.1 якого передбачено, що в разі зміни розміру боргових зобов'язань після укладення договору, такі боргові зобов'язання забезпечуються в їх повному розмірі без укладання будь - яких додаткових договорів до цього Договору.

25.07.2014 року на адресу відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 направлено досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якої позивач вимагав дострокового виконання зобов'язань по кредитному договору в повному обсязі протягом 30 днів з дня отримання цієї вимоги. Вказані вимоги відповідачами отримані не були, а 23.01.2015р. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся з позовом про стягнення заборгованості по кредиту.

Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання.

У разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» пред'явив позов до поручителів 23.01.2015р., тобто у шестимісячний строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, тому цей строк банком не пропущено, а порука не припинена.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що в разі укладення кількох договорів поруки, які забезпечують виконання одного зобов'язання, виникає кілька самостійних зобов'язань, сторони яких (поручителі) перебувають у правовідносинах з одним боржником, проте не пов'язані правовідносинами між собою. У такому разі кожен поручитель відповідає перед кредитором боржника в обсязі та відповідно до умов договору поруки, стороною якого він є.

Порука кількох осіб може визначатися як спільна в разі укладення договору поруки кількома поручителями та встановлення умовами договору волевиявлення цих осіб щодо спільного забезпечення зобов'язання. Лише в такому випадку поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою (спільна порука).

Норми закону, якими врегульовано поруку, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У разі укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов'язання у них не виникає солідарної відповідальності між собою.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивач просив стягнути з відповідача кошти на суму, еквівалентну на день подачі позову 182231грн.69коп. Позовні вимоги задоволено частково та на користь позивача з відповідача стягнуто кошти у сумі, еквівалентній 754734грн.43коп., що становить 41,41% від заявлених вимог (754734,43х100:182231,69). Позивачем документально підтверджено сплату судового збору на загальну суму 7673грн.40коп. (3654+4019,40). Таким чином, на користь позивача з відповідачів підлягає стягненню судовий збір у сумі по 1059грн.18коп. ((7673,40х41,41:100):3) з кожного.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити частково.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість по кредитному договору у сумі 33969,50 доларів США та 218534грн.19коп., а саме: заборгованість по кредиту 32081,03 доларів США, заборгованість по процентам - 1888,47 доларів США, пеня - 218534грн.19коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість по кредитному договору у сумі 33969,50 доларів США та 218534грн.19коп., а саме: заборгованість по кредиту 32081,03 доларів США, заборгованість по процентам - 1888,47 доларів США, пеня - 218534грн.19коп.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судовий збір по 1059грн.18коп. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча /підпис/ Т.В.Спірідонова

Судді: /підпис/ А.В.Купельський

/підпис/ В.П.Фанда

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Т.В. Спірідонова