Справа №463/607/16-ц
Провадження №4-с/463/17/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Гирич С. В.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

з участю представника скаржника ОСОБА_2

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на неправомірні дії Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, -

в с т а н о в и в :

скаржник звернулась до суду із скаргою, у якій просить визнати неправомірними дії державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції в частині скасування постанови державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції за №409-8 від 16.06.2005 року про накладення арешту на усе нерухоме майно ОСОБА_4, зокрема квартиру АДРЕСА_1.

Скаргу мотивує тим, що ОСОБА_4 помер 05.08.2012 року. Після смерті її сина вона звернулась до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, так як вона є спадкоємцем майна її сина, а саме квартири АДРЕСА_1, однак їй було відмовлено через накладений на вищезгадану квартиру арешт в 2005 році. Крім того зазначила, що інша законна спадкоємиця донька померлого ОСОБА_5 звернулась із заявою до Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції щодо відомостей про наявність арешту та відчуження на нерухоме майно ОСОБА_4 і зняття арешту, однак їй було відмовлено у знятті арешту та отримано відповідь про те, що відомості про виконавчий документ на підставі якого винесено постанову про арешт спірної квартири відсутні. В силу того, що заявниця є спадкоємцем майна ОСОБА_4, через накладені арешти не може реалізувати свого права на спадщину, просить скаргу задоволити, а оскільки нею пропущений строк на оскарження дій та/або бездіяльності державного виконавця з поважних причин просить поновити такий.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав скаргу з аналогічних мотивів, просить задоволити.

Представник Личаківського ВДВС Львівського МУЮ в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, заяви про розгляд справи у його відсутності не подав. Представник заінтересована особи Четвертої Львівської державної нотаріальної контори подав до суду заяву про розгляд скарги у його відсутності, при винесенні рішення покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення представника скаржника, оглянувши матеріали справи, суд скаргу задовольняє з таких підстав.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що в ході здійснення виконавчого провадження, постановою державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції №409-8 від 16.06.2005 року накладено арешт на все майно ОСОБА_4, а саме квартиру АДРЕСА_1.

Згідно дублікату свідоцтва про право власності на квартиру №Л18376 від 08.12.2015 року, квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_4 на праві приватної власності, який помер 05.08.2012 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.4).

З листів Четвертої Львівської державної нотаріальної контори від 27.01.2016 року та 29.01.2016 року (а.с.8,9) вбачається, що після смерті ОСОБА_4 його спадкоємцями є донька ОСОБА_5 та скаржник ОСОБА_6 мати спадкодавця, однак в силу накладеного арешту на майно ОСОБА_4, вони не вправі прийняти спадщину за законом після його смерті та отримати Свідоцтво про право на спадщину.

Як вбачається з листа Личаківського ВДВС Львівського міського управління за №274-14 від 27.01.2016 року (а.с.6-7), на підставі постанови №409-89 від 16.06.2005 року державним виконавцем накладено арешт на все майно ОСОБА_4, а саме квартиру АДРЕСА_1.

Зокрема з даного листа вбачається, що відсутні підстави для зняття арешту із спірної квартири за заявою ОСОБА_5, оскільки архів виконавчих проваджень зберігався протягом трьох років, а відповідно до даних з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень відомості щодо постанови про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження у 2005 році відсутні, та по документах отриманих з Першої Львівської державної нотаріальної контори встановити відомості про виконавчий документ на підставі якого винесено постанову про арешт майна боржника виявилось неможливо.

На підставі ч.1 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ч.2 ст.50 цього ж Закону, У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що оскільки арешт з майна боржника та оголошення заборони його відчуження накладений на підставі постанови №409-8 від 16.06.2005 року, знято не було, після вчинення всіх виконавчих дій передбачених Законом України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не винесено постанови про скасування арешту, а всі матеріали виконавчого провадження по даному арешту відсутні, а тому скарга є підставною та таку слід задоволити.

Крім цього, суд вважає, що скаржником не пропущено десятиденний строк на звернення до суду із скаргою, передбачений ст.385 ЦПК України, оскільки як зазначила представник скаржника про накладений арешт на спірну квартиру скаржнику стало відомо з листа державного нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори лише 29.01.2016 року, а державним виконавцем жодних доказів надіслання та вручення постанови про повернення виконавчого документу у інші строки суду не представлено.

Керуючись ст.ст. 386, 387 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

скаргу ОСОБА_3 задоволити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції в частині не скасування арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка належала померлому ОСОБА_4 на праві приватної власності.

Скасувати арешт накладений на квартиру АДРЕСА_1, яка належала померлому ОСОБА_4 на праві приватної власності, який був накладений на підставі постанови державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції №409-8 від 16.06.2005 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга в строки і порядок передбачені ч.2 ст.294 ЦПК України до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд.

Суддя: Гирич С. В.