Справа № 490/9407/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Подзігун Г. В.

при секретарі - Головацькому О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення збитків, -

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області звернулася до суду із клопотанням, в якому просила скасувати заходи забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення збитків та зняти арешт з обєкту нерухомого майна частки будівлі за адресою: м. Миколаїв, пров. Туристів, 3д, що був накладений ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 червня 2010 року.

В обґрунтування вимог клопотання державний виконавець посилалася на те, що накладений арешт унеможливлює проведення виконавчих дій щодо реалізації вищезазначеного майна.

При цьому, на теперішній час в рамках виконання рішення суду, винесеного у справі, в якій було накладено арешт, було визнано мирову угоду, укладену між сторонами, у звязку з чим виконавче провадження закінчено.

Головний державний виконавець до суду не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги клопотання підтримала та просила про його задоволення.

ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти клопотання не надав, свого представника до суду не направив.

ОСОБА_3 до суду також не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги клопотання підтримав.

Ухвалою суду клопотання головного державного виконавця розглянуто за відсутності учасників процесу на підставі наявних у матеріалах справи доказів, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.

Вивчивши доводи клопотання, дослідивши матеріали та обставини справи, суд приходить до висновку, що клопотання слід задовольнити з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення з нього збитків у розмірі 240 000 грн.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 червня 2010 року було вжито заходи по забезпеченню вказаного позову шляхом накладення арешту на 1/2 частину нерухомого майна по вул. Туристів, 3-Д в м. Миколаєві, належну на праві власності ОСОБА_3

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 червня 2010 року позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 збитки у розмірі 237 312 грн. та судові витрати у розмірі 1 700 грн.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 02 грудня 2010 року рішення суду першої інстанції змінено та зменшено розмір таких стягнень до 202 455 грн.

Постановою головного державного виконавця Заводського ВДВС ММУЮ ОСОБА_4 від 14.02.2011 року ВП № 24388680 було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного рішення суду.

У подальшому, ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 липня 2014 року було визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за якою:

- стягувач підтвердив свою згоду про те, що отримуючи від боржника грошову суму в розмірі 150 000 грн., залишок боргу в розмірі 54 155 грн. підлягає прощенню;

- узгоджена сторонами грошова сума у розмірі 150 000 грн. розподіляється у наступному порядку: 129 484 грн. 50 коп. перераховуються боржником на рахунок стягувача в рахунок виконання рішення суду; 20 415 грн. 50 коп. виконавчий збір за виконавчим провадженням; 100 грн. витрати виконавчого провадження;

- стягувач заявив, що з моменту підписання мирової угоди не матиме жодних майнових претензій до боржника з приводу заборгованості, яка є предметом мирової угоди;

- стягувач заявив, що з моменту набрання чинності мировою угодою він відмовляється від примусового виконання вищезазначеного рішення суду, після чого виконавче провадження в силу ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» підлягає закінченню;

- сторони погодилися, що відповідно до умов мирової угоди вони дійшли згоди щодо повного та остаточного врегулювання будь-яких претензій.

Враховуючи той факт, що мирова угода була затверджена ухвалою суду, яка набрала законної сили, 11 жовтня 2016 року державним виконавцем Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, рішення суду, в рамках якого судом було вжито заходи забезпечення позову, на теперішній час виконане, у звязку з чим необхідність у забезпеченні позову відпала.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд дійшов висновку, що виконання рішення суду є підставою для зняття заходів забезпечення позову.

У звязку з цим, слід скасувати захід забезпечення позову - скасувати арешт 1/2 частини нерухомого майна по вул. Туристів, 3д в м. Миколаєві, що належить на праві власності ОСОБА_3, який було накладено ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 червня 2010 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення збитків.

Таким чином вимоги клопотання обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 154, 208-210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Скасувати захід забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення збитків, вжитий на підставі ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 червня 2010 року, та зняти арешт з 1/2 частини нерухомого майна по вул. Туристів, 3д в м. Миколаєві, що належить на праві власності ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН