Справа № 645/2468/16-ц
Провадження № 2/645/1716/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
21 липня 2016 р. м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Федорової О.В.,
при секретарі судового засідання - Петленко І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові цивільну справу за позовом:
ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів"
про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення рекомендованої кореспонденції на адресу місця реєстрації відповідача.
Відповідно до п.п. 1) п. 1 Розділу ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України 28.11.2013 року N 958, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку (без урахування вихідних днів об'єктів поштового зв'язку): 1) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1; 2) у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2; 3) між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - Д+4, пріоритетної - Д+3; 4) між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної - Д+4, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об'єкті поштового зв'язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.
Згідно з п. 2 Розділу ІІ Нормативів при пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.
Приймаючи до уваги, що судова повістка про виклик до суду направлена відповідачу 05.07.2016 року за вих. № 9228, що підтверджується відмітками канцелярії суду, на адресу зазначену у позовній заяві, беручи до уваги норми Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, та враховуючи достатність часу, необхідного для пересилання рекомендованої письмової кореспонденції, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.
Таким чином, суд вважає, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, своїм конституційним правом на захист не скористався, тому суд вважає, що ним виконано вимоги процесуального Закону щодо повідомлення сторін належним чином про час та місце слухання справи і реалізовано право учасника судового процесу на судовий захист.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив наступне.
16.03.2013 року між Публічним Акціонерним ОСОБА_1 "Платинум Банк" та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 364/7446ES5D1IPG, відповідно до умов якого Банк надає Позичальнику кредитні кошти (кредит) в сумі 6336,32 грн, а Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти (кредит) та сплатити Плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у цьому Договорі.
З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав свої обов'язки за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти, що підтверджується меморіальним ордером № 163979840 від 18.03.2013 року та випискою з особового рахунку відповідача за 19.04.2016 року, копії якого містяться в матеріалах справи /а.с. 14-15/.
17.06.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Платинум Банк" та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Бізнесфінанс" було укладено Договір про відступлення права вимоги, за яким вимоги за кредитним договором № 364/7446ES5D1IPG від 16.03.2013 року було відступлено ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Бізнесфінанс".
17.06.2015 року між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Бізнесфінанс" (далі - Клієнт) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі - Фактор) укладено Договір факторингу № 1706/01 від 17.06.2015 року.
Відповідно до п. 1.1. вищевказаного Договору факторингу № 1706/01 від 17.06.2015 року, за цим Договором Фактор передає грошові кошти, що дорівнюють Ціні Продажу, в розпорядження Клієнта та плату, а Клієнт відступає Факторові право вимоги до Боржників, зазначених в реєстрі Заборгованостей (Додаток № 1 до цього Договору), в розмірі Портфеля Заборгованості. Сторони погодили, що до Фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали Клієнту за кредитними Договорами (права вимоги), а також права Клієнту як вигодонабувача на страхове відшкодування за договорами страхування, які є частиною кредитного договору та відповідно до яких застрахованою особою є боржник.
Таким чином, відповідно до Витягу з Додатку № 1 до Договору факторингу № 1706/01 від 17.06.2015 року (Реєстру заборгованостей), до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" перейшло право вимоги в тому числі за кредитним договором № 364/7446ES5D1IPG від 16.03.2013 року.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно з вимогами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі статтею 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
За змістом ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором.
У відповідності до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
За змістом ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судовим розглядом встановлено, що до теперішнього часу заборгованість за кредитним договором відповідачем на погашена. Доказів оплати заборгованості відповідач не надав.
За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачів 5277,32 грн. боргу за кредитом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Умови нарахування та сплати відсотків встановлені п.п. 2.8 Кредитного договору № 364/7446ES5D1IPG від 16.03.2013 року.
Відповідно до п. 5.2 Кредитного договору № 364/7446ES5D1IPG від 16.03.2013 року, у разі прострочення процентів за користування кредитом та/або частини суми Кредиту, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 0,3% від простроченої суми нарахованих процентів та/або комісії та обслуговування кредиту, та/або від несплаченої частини суми Кредиту за кожен день прострочення.
За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення 505,00 грн. процентів та комісії та 8587,33 грн. пені за порушення графіку погашення заборгованості є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.
Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1378,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 57, 60, 61, 79, 88, 169, 197, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд -
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано.
Суддя Федорова О.В.