Ухвала

іменем України

20 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючогоКасьяна О.П.,
суддів: Гончара В.П., Остапчука Д.О.,Дербенцевої Т.П., Попович О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_11 - на рішення апеляційного суду Київської області від 24 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» звернулось до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_6 як боржника та ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 як поручителів 325 878 грн 63 коп. боргу за договором кредиту.

На обґрунтування своїх вимог посилалось на ті обставини, що 18 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, за яким позивач надав відповідачці 175 000 грн, а вона зобов'язалася їх повернути до 18 квітня 2013 року та сплатити 18,5 % річних за користування коштами.

На забезпечення зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 укладено договір поруки, за яким вони зобов'язалися відповідати перед банком як солідарні боржники за виконання боржником свого обов'язку.

Однак ОСОБА_6 взятих на себе зобов'язань щодо повернення боргу своєчасно не виконала, в результаті чого станом на 14 серпня 2014 року утворився борг у розмірі 325 878 грн 63 коп., з яких: 163 109 грн 18 коп. - заборгованість за кредитом, 109 181 грн 97 коп. - борг за відсотками за користування коштами, 13 614 грн 56 коп. - штраф за порушення умов договору та 39 972 грн 92 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 24 червня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «КБ «Надра» 325 878 грн 63 коп. заборгованості за кредитним договором. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, ухвалене згідно із законом, мотивуючи свої вимоги тим, що судом порушені нормипроцесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права.

У частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення боргу за кредитним договором з поручителів судове рішення не оскаржується, тому в касаційному порядку відповідно до ст. 335 ЦПК України не переглядається.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк позовної давності, а відповідачка заявила про його застосування, тому підстав для стягнення боргу немає.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що строк позовної давності був перерваний, оскільки відповідачка здійснювала часткове погашення боргу, тому підстав для застосування позовної давності немає і борг підлягає стягненню з боржника.

Проте з таким судовим рішенням суду апеляційної інстанції погодитися не можна на таких підставах.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим з виконанням усіх вимог цивільного судочинства, згідно з законом, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судами встановлено, що 18 квітня 2008 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, за яким банк надав відповідачці 175 000 грн, а вона зобов'язалася їх повернути щомісячними платежами строком до 18 квітня 2013 року та сплатити 18,5 % річних за користування коштами.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 укладено договір поруки, за яким відповідачі поручилися перед банком за виконання боржником свого обов'язку.

Відповідачка не виконала своїх зобов'язань за договором, внаслідок чого утворився борг, який станом на 14 серпня 2014 року складає 325 878 грн 63 коп., з яких: 163 109 грн 18 коп. - заборгованість за кредитом, 109 181 грн 97 коп. - борг за відсотками за користування коштами, 13 614 грн 56 коп. - штраф за порушення умов кредитного договору, 39 972 грн 92 коп. - пеня.

Ухвалюючи рішення, суд апеляційної інстанції не виконав вимог процесуального права щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи, не перевірив умов договору кредиту, умов і порядку його виконання, а встановивши, що відповідачка зобов'язалася повернути грошові кошти частинами (щомісячними платежами), не встановив, коли та який платіж був несвоєчасно сплачений, і які наслідки прострочення виконання цих зобов'язань, не надав цим обставинам відповідної оцінки.

Не з'ясував, з якого часу починається перебіг строку позовної давності по кожному із платежів окремо, а також щодо сплати пені та штрафів, не перевірив їх тривалість та дотримання цих строків позивачем, не врахував позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13 про те, що перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення, і позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу, зробив передчасний висновок про задоволення позову.

На порушення ст. 303 ЦПК України не перевірив законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції та його висновку про недотримання позивачем строку позовної давності, а пославшись на те, що цей строк було перервано, оскільки ОСОБА_6 з 08 липня 2010 року до 26 червня 2014 року та 14 серпня 2014 року здійснювала часткове погашення боргу, не перевірив, які кошти були сплачені нею та в рахунок погашення яких платежів, і не встановив, чи може бути з цих підстав перерваний строк позовної давності за кожним із несплачених щомісячних платежів, зробив передчасний висновок про відсутність підстав для застосування позовної давності у зв'язку з її перериванням.

Разом із цим апеляційний суд, частково задовольнивши позовні вимоги, на порушення ст. ст. 213, 214, 315 ЦПК України не вказав та не визначив точної суми боргу, яка підлягає стягненню з боржника, не зазначив її у резолютивній частині судового рішення, ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права.

Невиконання судом апеляційної інстанції норм процесуального права унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, і є підставою для скасування ухваленого судового рішення і направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, як передбачено ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно задовольнити частково, рішення апеляційного суду Київської області від 24 червня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_11 - задовольнити частково, рішення апеляційного суду Київської області від 24 червня 2015 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

Д.О.Остапчук

О.В.Попович