КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/151/16-ц
Провадження № 2/552/404/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.03.2016 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

Головуючого судді Турченко Т.В.

При секретарі - Рибальченко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 акціонерного товариства «ОСОБА_4 ОСОБА_5» про захист прав споживача шляхом змін умов договору, -

В С Т А Н О В И В :

15 січня 2016 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства «ОСОБА_4 ОСОБА_5» про захист прав споживача шляхом змін умов договору, мотивуючи свій позов тим, що 02.07.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_4 ОСОБА_5», правонаступником якого з всіма правами та обов»язками є Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_4 ОСОБА_5» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №014/0075/74/109184, згідно пункту 1.1. якого відповідач зобов»язався надати позичальнику кредит у сумі 25 258, 37 доларів США, а позичальник прийняв на себе зобов»язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 14,75% річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до Графіку. Кредит надавався терміном до 27.06.2028 року. 24.03.2009 року між банком та позичальником ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору №014/0075/74/109184 від 02 липня 2008 року, відповідно до умов якої сторони домовились, що за користування кредитом позичальник зобов»язаний сплачувати плату у вигляді процентів за процентною ставкою 8,75% річних строком дії з 24.03.2009 року по 24.03.2010 року. 28.04.2010 року між банком та позичальником було укладено Додаткову угоду №014/0075/74/109184/2 до кредитного договору №014/0075/74/109184 від 02 липня 2008 року, відповідно до умови якої сторони дійшли згоди строк кредиту збільшити на 120 календарних місяців, у зв»язку із чим дата остаточного погашення кредиту 02 липня 2038 року. 05.04.2011 року між банком та позичальником було укладено Додаткову угоду №014/0075/74/109184/3 до кредитного договору №014/0075/74/109184 від 02 липня 2008 року, відповідно до умов якої сторони домовились за користування кредитом позичальник зобов»язаний сплачувати плату у вигляді процентів за процентною ставкою 13,5% річних. 05.09.2011 року між банком та позичальником було укладено Додаткову угоду №014/0075/74/109184/4 до кредитного договору №014/0075/74/109184 від 02 липня 2008 року, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість позичальника за кредитним договором, строк сплати якої настав.

Крім того, позивачі в позові вказували, що в забезпечення виконання всіх зобов»язань за кредитним договором, банком було укладено із позивачем ОСОБА_2 договір поруки №014/0075/74/109184 від 02.07.2008 року, згідно п.п.2.2., 3.1 якого поручитель прийняв на себе зобов»язання, у випадку невиконання або неналежного виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов»язань по кредитному договору, де поручитель і ОСОБА_1 несуть солідарну відповідальність перед банком за виконання боргових зобов»язань в повному обсязі. Вважають, що банк не виконав належним чином свої зобов»язання за кредитним договором щодо видачі коштів по кредиту позичальнику ОСОБА_1 Статтею 6 даного кредитного договору було регламентовано порядок та умови видачі кредиту. Пунктом 6.1 договору передбачено, що надання кредиту здійснюється у безготівковій формі шляхом переказу (зарахування) всієї суми кредиту на поточний рахунок позичальника. Пунктом 6.3 договору передбачено, що зарахування суми кредиту на поточний рахунок позичальника та сплати позичальником всіх комісій кредитору останній має право самостійно розпоряджатися коштами відповідно до його призначення. Пунктом 6.4 договору передбачено, що підставою для виконання кредиту є кредитна заява, яка оформляється позичальником, тобто ОСОБА_1, відповідно до встановлених вимог. Вказаним пунктом також передбачено не тільки порядок видачі кредиту, а і механізм його видачі. Підпунктом 1.1.3. договору передбачено підписання з банком договору щодо забезпечення виконання зобов»язань (іпотечний договір) на підставі письмової заяви. 15.06.2009 року між позивачем ОСОБА_1 та Полтавським виробничо-торговим підприємством «Будсервіс» АТ «ПМК-64» було укладено попередній договір проте, що ОСОБА_1 є пайовиком будівництва квартири АДРЕСА_1 та він зобов»язаний перерахувати кошти на розрахунковий рахунок №260094041 даному підприємству через АБ «Полтава Банк». Позичальником і поручителем з відповідачем ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5» було укладено договір поручительства. Між позичальником та відповідачем також було укладено іпотечний договір. Після укладання вказаних договорів та кредитного договору, в приміщенні банку була подана заява на видачу готівки №ТК.2564 від 28.02.2008 року, яку підписав ОСОБА_1, бухгалтер банку, контролер та касир. За вказаною заявою та на підставі договору кредитування, банк був зобов»язаний видати позичальнику готівку у вказаній сумі, а саме суму 25 258,37 доларів США. У дійсності банк на гривневий рахунок позичальника перерахував кошти в сумі 113 476 грн., які у послідуючому були перераховані Полтавському виробничо-торговому підприємству «Будсервіс» АТ «ПМК-64», де ОСОБА_1 є пайовиком будівництва квартири АДРЕСА_2, що підтверджується платіжним дорученням №1 від 02.07.2008 року банку одержувачу АБ «Полтава-Банк» в сумі 113 476 грн. Права на обмін валюти кредитним договором ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5» не передбачено. Позичальником та поручителем права на обмін валюти банку не надавались. Процес обміну (купівлі-продажу) валюти є самостійним правочином і до кредитного договору ніякого відношення не має, оскільки це не передбачено кредитним договором. Позичальник ОСОБА_1 мав право на свій розсуд вибирати банк, у якому проводити обмін (купівлю-продаж) валюти, на той час вказані кошти були вже забезпечені договором іпотеки квартири. Оскільки ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5» перерахував позичальнику кошти, що належали банку, але в гривні в сумі 113 476 гривень, то кредит банком був наданий в гривнях, у національній валюті України, але ніяк не в доларах США. Офіційний курс долара США по відношенню до гривні істотно змінився з часу укладання кредитного договору, і є всі умови, передбачені п.п.1-4 ст.652 ЦК України для зміни договору. Тому у договір кредитування необхідно внести зміни, а саме вказати валюту кредитування гривню та суму кредиту 113 476 гривень. Процентну ставку зазначити 15,5% річних, оскільки згідно положення про кредитування ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5» на час отримання кредиту позичальником ОСОБА_1 у банку була встановлена ставка по кредитам у валюті гривня на придбання квартири, що становила 15,5% річних. Просили суд зобов»язати Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_4 ОСОБА_5» в особі Полтавської обласної дирекції м.Полтави, що знаходиться за адресою: 36039, м.Полтава, вул.Куйбишева, 14/16, внести зміни до укладеного кредитного договору №014/0075/74/109184 від 02 липня 2008 року в частині визначення ціни договору та проведення розрахунків між банком та позичальником ОСОБА_1, де Статтю 1. Базові умови кредитування. Визначення термінів. Викласти у такій редакції: предметом кредитного договору є видання банком позичальникові грошових коштів (кредит) на таких умовах: п.п.1.1.1. пункту 1.1. сума кредиту 113 476 гривень, строк кредитування дата остаточного погашення кредиту 02 липня 2038 року, проценти за користування кредитом 15,5% річних, грошовою одиницею є гривня. Звільнити позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 від сплати судового збору, в силу вимог ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», в якій зазначено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов»язані з порушенням їх прав.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_6 в судове засідання не з»явився, але надав суду заяву (а.с.51), в якій просив суд розглянути дану цивільну справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на позовних вимогах та просить їх задовольнити.

Суд вважає можливим слухати справу у відсутності позивача ОСОБА_2.

Представник ОСОБА_3 акціонерного товариства «ОСОБА_4 ОСОБА_5» ОСОБА_7 в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5, пояснення представника ОСОБА_3 акціонерного товариства «ОСОБА_4 ОСОБА_5» ОСОБА_7, допитавши свідка ОСОБА_8, яка суду пояснила, що її син ОСОБА_1 уклав з банком кредитний договір на придбання квартири, але кошти у доларах США він не отримував, гроші були перераховані Полтавському виробничо-торговому підприємству «Будсервіс» АТ «ПМК-64» в сумі 113 476 гривень, вивчивши та дослідивши зібрані по справі докази, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити за безпідставністю.

Судом встановлено, що 02 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_4 ОСОБА_5», правонаступником якого з всіма правами та обов»язками є Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_4 ОСОБА_5» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №014/0075/74/109184 (а.с.7-11), згідно пункту 1.1. якого відповідач зобов»язався надати позичальнику кредит у сумі 25 258, 37 доларів США, а позичальник прийняв на себе зобов»язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 14,75% річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до Графіку. Кредит надавався терміном до 27.06.2028 року.

24 березня 2009 року між банком та позичальником ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору №014/0075/74/109184 від 02 липня 2008 року (а.с.15), відповідно до умов якої сторони домовились, що за користування кредитом позичальник зобов»язаний сплачувати плату у вигляді процентів за процентною ставкою 8,75% річних строком дії з 24.03.2009 року по 24.03.2010 року.

15 червня 2009 року між Полтавським виробничо-торговим підприємством «Будсервіс» АТ «ПМК-64» та ОСОБА_1 було укладено попередній договір (а.с.24), згідно якого Полтавське виробничо-торгове підприємство «Будсервіс» АТ «ПМК-64» є пайовиком будівництва квартири №26 загальною площею 61,96 кв.м, житловою площею 28,31 кв.м в будинку №26 по вулиці Гожулівській в місті Полтаві, а ОСОБА_1 перераховує на розрахунковий рахунок №260094041 в АБ «Полтава-Банк» МФО 331489, ЗКПО 21049826 Полтавському виробничо-торговому підприємству «Будсервіс» АТ «ПМК-64» суму коштів в якості передплати. Сума передплати складає 229 476 грн. та сплачується до 20.06.2009 року. Передплата є частиною загальної суми Основного договору. Оплата здійснюється у гривнях.

28 квітня 2010 року між банком та позичальником було укладено Додаткову угоду №014/0075/74/109184/2 до кредитного договору №014/0075/74/109184 від 02 липня 2008 року (а.с.16-17), відповідно до умов якої сторони дійшли згоди строк кредиту збільшити на 120 календарних місяців, у зв»язку із чим дата остаточного погашення кредиту 02 липня 2038 року.

05 квітня 2011 року між банком та позичальником було укладено Додаткову угоду №014/0075/74/109184/3 до кредитного договору №014/0075/74/109184 від 02 липня 2008 року (а.с.18), відповідно до умов якої сторони домовились за користування кредитом позичальник зобов»язаний сплачувати плату у вигляді процентів за процентною ставкою 13,5% річних.

05 квітня 2011 року між ОСОБА_3 акціонерним товариством «ОСОБА_4 ОСОБА_5» та ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір №014/0075/74/109184/1 (а.с.25-27), відповідно до умов цього договору іпотекодавець передає іпотеко держателю в іпотеку нерухоме майно: квартиру загальною площею 59,9 кв.м, що складається з 1 (одна) кімнати і розташована за адресою: Україна, АДРЕСА_3.

05 вересня 2011 року між банком та позичальником було укладено Додаткову угоду №014/0075/74/109184/4 до кредитного договору №014/0075/74/109184 від 02 липня 2008 року (а.с.19-20), відповідно до умов якої сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість позичальника за кредитним договором, строк сплати якої настав.

В забезпечення виконання всіх зобов»язань за кредитним договором, 02 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_4 ОСОБА_5», правонаступником якого з всіма правами та обов»язками є Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_4 ОСОБА_5» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №014/0075/74/109184 (а.с.21-23), згідно п.п.2.2., 3.1 якого поручитель прийняв на себе зобов»язання, у випадку невиконання або неналежного виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов»язань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед банком за виконання боргових зобов»язань у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків.

В судовому засіданні встановлено і дану обставину не заперечував представник позивача ОСОБА_5, що відповідно до кредитного договору №014/0075/74/109184 від 02.07.2008 року пункту 1.1.2.1. кошти видавалися на: придбання об»єкту нерухомості квартири (майнові права) загальною площею 42,91 кв.м за адресою: АДРЕСА_4 в розмірі 24 885,09 доларів США. Даний кредитний договір був підписаний сторонами, про що свідчить стаття 18 кредитного договору, де стоїть підпис ОСОБА_1 (а.с.11). Таким чином, ОСОБА_1 був ознайомлений з умовами договору, виконував умови цього договору, погашаючи кредит в доларах США.

Є безпідставними твердження позивачів, що банк не мав надавати ОСОБА_1 кредит у іноземній валюті, оскільки пунктом 1 статті 99 Конституції України, статті З Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», які визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України не містять заборони на вираження грошових зобов'язань в іноземній валюті.

Відповідно до законодавства України гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, а обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства.

Можливість вираження грошового еквіваленту зобов'язання в іноземній валюті прямо передбачено Цивільним кодексом України (надалі - ЦК України) та іншими нормативно-правовими актами.

Так, відповідно до ч.2 ст.524 ЦК України, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч.2 ст.192 ЦК України, іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.2,3 ст.533 цього ж Кодексу, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом, використання іноземної валюти, а також платіжних документів у іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У нормах ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 року № 2121-III (із змінами та доповненнями), зазначено, що банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями на підставі банківської ліцензії.

Відповідно до ч.1 ст.49 Закону України «Про банки та банківську діяльність», як кредитні у цій статті розглядаються операції, зазначені у пункті 3 частини першої та у пунктах 3-7 частини другої статті 47 цього Закону.

Виходячи з викладеного, банк як фінансова установа може здійснювати кредитування як валютні операції в іноземній валюті.

Тобто, відповідач Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_4 ОСОБА_5» має право здійснювати операції з валютними цінностями із розміщенням залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (що також передбачено Положенням про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 275 від 17.07.2001), тобто кредитування в іноземній валюті на підставі банківської ліцензії.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що посилання позивача в поданій до суду заяві на те, що укладення договору в іноземній валюті не відповідає вимога чинного законодавства, не заслуговує на увагу.

Як встановлено судом, при укладенні кредитного договору від 02 липня 2008 року №014/0075/74/109184 сторони в п.1.1. договору валютою кредитування визначили долар США. Отримання позивачем за кредитним договором саме 25 258,37 доларів США підтверджується самим кредитним договором та додатками до нього, де стоїть підпис ОСОБА_1

Також судом встановлено, що відповідно до п.2.1. кредитного договору сторони також визначили, що проценти за користування кредитними ресурсами також сплачуються у валюті кредитування, тобто, зобовязання сторони виразили в іноземній валюті, розрахунки за договором також здійснювали в іноземній валюті - в доларах США.

Тому суд приходить до висновку, що укладенням кредитного договору сторони мали на меті саме надання ОСОБА_1 в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів в сумі 25,258,37 доларів США, що ними і було здійснено. Підстави для внесення змін до кредитного договору відсутні.

Не заслуговують на увагу доводи представника позивача ОСОБА_5, що грошові кошти по даному кредитному договору ОСОБА_1 не отримував, вони були перераховані Полтавському виробничо-торговому підприємству «Будсервіс» АТ «ПМК-64» в сумі 113 476 гривень, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, і дані обставини не суперечать зібраним по справі доказам, що банком видані кошти позивачу ОСОБА_1 в іноземній валюті доларах США, і у зазначеному розмірі. ОСОБА_1 отримав кредит саме у доларах США, використав його на власний розсуд, протягом тривалого часу здійснював погашення кредиту саме в доларах США, що підтверджується кредитним договором №014/0075/74/109184, де п.1.1.8. передбачено, що банк відкриває позичальнику позичковий рахунок для обліку заборгованості за кредитом №223306794, заявою ОСОБА_1 на відкриття поточного рахунку «Для виплат», і договором №92 від 02.07.2008 року, згідно якого позичальнику був відкритий поточний рахунок №92, випискою по кредитному (позичковому) рахунку №223306794, відповідно до якого 02.07.2008 року з цього позичкового рахунку ОСОБА_1 на його ж поточний рахунок №92 були перераховані кошти в розмірі 25 258,37 доларів США, випискою по поточному рахунку ОСОБА_1 №92, з якого вбачається, що 02.07.2008 року на цей рахунок з кредитного рахунку №223306794 були зараховані кошти в розмірі 25 258,37 доларів США, а також відображено по цьому поточному рахунку, що кошти в розмірі 373,28 доларів США були перераховані у якості комісії, а у розмірі 24 885,09 доларів США видані готівкою із каси банку, меморіальними ордерами, квитанцією від 02.07.2008 року про внесення через касу банку (рахунок 1125 USD/1002/0001) для зарахування на поточний рахунок ОСОБА_1 №16 (національна валюта гривня) готівкових коштів у розмірі 113 973 грн. 70 коп., довідкою про надходження коштів на поточний рахунок ОСОБА_1 у доларах США №92, довідкою про списання коштів із поточного рахунку ОСОБА_1 у доларах США №92, довідкою про обороти по поточному рахунку ОСОБА_1 у доларах США №92, довідкою про надходження коштів на рахунок №223306794 ОСОБА_1 для погашення заборгованості за кредитом, довідкою про списання коштів по кредитному (позичковому) рахунку №223306794 ОСОБА_1, довідкою про обороти по рахунку №223306794 ОСОБА_1, довідкою про надходження коштів на поточний рахунок ОСОБА_1 у гривнях №16, довідкою про списання коштів із поточного рахунку ОСОБА_1 у гривнях №16, довідкою про обороти коштів по поточному рахунку ОСОБА_1 у гривнях №16.

Крім того, судом встановлено, що згідно платіжного доручення №1 від 02.07.2008 року банк за дорученням ОСОБА_1 здійснив безготівкову операцію перерахування коштів у розмірі 113 476 грн. із поточного рахунку ОСОБА_1 №16 на рахунок АБ «Полтава-Банк». Як вбачається з даного документу, ним відображена не операція фактичної видачі кредитних коштів у доларах США, а операція щодо розпорядження ОСОБА_1 своїми власними коштами, які обліковуються у нього на поточному рахунку, відкритому у гривнях. Факт отримання кредиту саме у доларах США підтверджується копіями заяв ОСОБА_1 від 27.02.2009 року і 13.04.2010 року, якими він стверджує отримання кредиту у розмірі 25 258,37 доларів США.

Не є обґрунтованими доводи представника позивача ОСОБА_5, що необхідно змінити умови кредитного договору, оскільки істотно змінився курс долара США до гривні, такі істотні зміни в договорі передбачені статтею 652 ЦК України.

Але з даною думкою представника позивача ОСОБА_5 суд не може погодитись, оскільки частиною 1 статті 652 ЦК України встановлено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладанні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов»язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Крім того, в правовій позиції Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, який у пункті 16 своєї Постанови №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначив, що саме по собі зростання курсу іноземної валюти не є підставою для розірвання кредитного договору на підставі статті 652 ЦК України, оскільки зазначене стосується обох сторін договору і позичальник при належній завбачливості міг передбачити в момент укладання договору можливість зміни курсу гривні до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4-14, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 акціонерного товариства «ОСОБА_4 ОСОБА_5» про захист прав споживача шляхом змін умов договору відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Полтавської області.

Головуючий Т.В.Турченко