У Х В А Л А

9 березня 2016 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 листопада 2014 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 січня 2015 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про повернення депозитного вкладу та захист прав споживача фінансових послуг,

в с т а н о в и в :

11 січня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду України із заявою, в якій порушує питання про скасування рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 листопада 2014 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 січня 2015 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України.

Ухвалою судді Верховного Суду України від 14 січня 2015 року подана заява залишена без руху, оскільки оформлена неналежним чином, а саме: не сплачений судовий збір за подання заяви про перегляд судових рішень, та надано строк для усунення недоліків до 1 лютого 2016 року.

У встановлений в ухвалі строк ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду України заяву, в якій зазначає про наявність пільг при сплаті судового збору за подання заяви про перегляд судових рішень, посилаючись при цьому на пункт 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», а також на пункт 17 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на день подання позову - 8 жовтня 2014 року).

Ухвалою судді Верховного Суду України від 5 лютого 2016 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення його від сплати судового збору, оскільки нормативно-правовим актом, який регулює порядок справляння судового збору, є Закон України «Про судовий збір», тому саме правові приписи, закріплені в наведеному законі, застосовуються при обчисленні судового збору, його сплаті, а також звільненні осіб від його сплати у випадках, визначених у статті 5 цього Закону.

При цьому в ухвалі від 5 лютого 2016 року зазначалося, що за змістом змін до статті 5 Закону України «Про судовий збір» убачається, що з 1 вересня 2015 року споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, не відносяться до суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях, та продовжено строк для усунення недоліків поданої заяви до 24 лютого 2016 року з огляду на те, що доводи заявника щодо підстав звільнення його від сплати судового збору не обґрунтовані.

В установлений ухвалою судді Верховного Суду України строк недоліки поданої заяви ОСОБА_1 не усунуті.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 359 ЦПК України заява повертається заявнику, якщо заяву подано без додержання вимог статей 357 та 358 цього Кодексу і заявник не усунув недоліки протягом установленого строку.

Ураховуючи, що ОСОБА_1 протягом установлених ухвалами судді Верховного Суду України строків недоліки поданої ним заяви не усунув, вказана заява підлягає поверненню заявнику.

Керуючись пунктом 1 частини четвертої статті 359 ЦПК України,

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 листопада 2014 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 січня 2015 року повернути ОСОБА_1.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України Л.І. Охрімчук