225/5395/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

судді Нємиш Н.В.

за участю секретаря Андрієвої Т.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Торецька цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та збитків за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року до суду надійшла позовна заява ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та збитків за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно кредитного договору №50010173 від 21.08.2013 року ОСОБА_1 було надано кредит у сумі 112641,32 грн., що еквівалентно на дату укладення договору 13838,00 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1 598 куб. см, 2013 року виробництва.

Крім того, позивачем було надано відповідачеві ОСОБА_2 кредит у сумі 5730,60 доларів США в український гривня, що на дату укладання ОСОБА_2 кредиту становило 46647,10 грн. Цільове призначення кредиту сплата страхових платежів за Договором страхування, укладеним на виконання умов Кредитного договору.

Відповідно до п. 1.6 договору між позивачем та відповідачем був укладений договір застави транспортного засобу № 50010173 від 22.08.2013 року, за яким для забезпечення виконання зобов'язань за договором відповідачем було передано у заставу майно, а саме: автомобіль марки VW, модель Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1 598 куб. см, 2013 року виробництва, реєстраційний номер НОМЕР_2 заставною вартістю 132 519,20 грн.

З липня 2014 року відповідач почав систематично порушувати свої зобовязання за договором щодо сплати щомісячних платежів, взагалі припинивши виконувати свої зобовязання за договором.

В порушення вимог ст. ст.526, 527, 530 ЦК України та умов договору відповідач зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим відповідно до вимог ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України позивач просить достроково повернути кредит на загальну суму 411 977,47 гривень з яких:

- основна сума заборгованості за Кредитним договором № 50010173 від 21.08.2013 року у розмірі 320 969 (грн. 53 коп.,

- заборгованість за ОСОБА_2 кредитом у розмірі 51 536 грн. 25 коп.,

- збитки у розмірі 8 400,00 грн.,

- інфляційні витрати за договором у розмірі 23215,47 грн.,

- інфляційні витрати за додатковим кредитом у розмірі 7856,22 грн.

Позивач просить стягнути в відповідача вищевказану суму боргу, а також витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 6179,66 грн.

Позивач про час і місце судового розгляду оповіщений належним чином, його представник в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, підтримав позовні вимоги повністю, просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений через оголошення в газеті, не повідомив про причини неявки, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, у зв'язку з чим по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів відповідно дост.224 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлені такі обставини та відповідно до них про відносини.

Згідно кредитного договору №50010173 від 21.08.2013 року ОСОБА_1 було надано кредит у сумі 112641,32 грн., що еквівалентно на дату укладення договору 13838,00 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1 598 куб. см, 2013 року виробництва.

Крім того, позивачем було надано відповідачеві ОСОБА_2 кредит у сумі 5730,60 доларів США в український гривня, що на дату укладання ОСОБА_2 кредиту становило 46647,10 грн. Цільове призначення кредиту сплата страхових платежів за Договором страхування, укладеним на виконання умов Кредитного договору.

Відповідно до п. 1.6 договору між позивачем та відповідачем був укладений договір застави транспортного засобу № 50010173 від 22.08.2013 року, за яким для забезпечення виконання зобов'язань за договором відповідачем було передано у заставу майно, а саме: автомобіль марки VW, модель Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1 598 куб. см, 2013 року виробництва, реєстраційний номер НОМЕР_2 заставною вартістю 132 519,20 грн.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Позичальник, згідно з п.1.2. Загальних умов, зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Позивачу ОСОБА_3 у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та інші платежі відповідно до умов Кредитного договору

Положеннями п. 1.4.2. Загальних умов сторони погодили, що повернення ОСОБА_3 здійснюється Відповідачем у повному обсязі в терміни, встановлені Графіком погашення кредиту, яким передбачено щомісячну сплату чергових платежів на відповідну дату поточного місяця.

Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість за договором в сумі 411 977,47 гривень станом на час звернення до суду, з яких:

- основна сума заборгованості за Кредитним договором № 50010173 від 21.08.2013 року у розмірі 320 969 (грн. 53 коп.,

- заборгованість за ОСОБА_2 кредитом у розмірі 51 536 грн. 25 коп.,

- збитки у розмірі 8 400,00 грн.,

- інфляційні витрати за договором у розмірі 23215,47 грн.,

- інфляційні витрати за додатковим кредитом у розмірі 7856,22 грн.

Відносно позовних вимог щодо стягнення з відповідачів суми індексації, суд зазначає наступне:

За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні. За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Таким чином, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Так, як вбачається з графіку погашення кредиту, який є додатком до даного кредитного договору відповідач повинен був сплачувати позивачу щомісячні платежі в гривні, але зазначені платежі підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США.

Враховуючи, що відповідно до умов кредитного договору усі платежі хоча і повинні бути сплачені в гривні, але підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США відповідно до ст. 1.3. Загальних умов кредитування, суд, із дотриманням принципів розумності та справедливості, вважає, що не має підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення втрат від інфляційних процесів у розмірі 23215,47 грн. (за основним кредитним договором) та в розмірі 7856,22 грн. (за додатковим кредитним договором), оскільки всі платежі по кредитному договору самостійно коригувалися позивачем під час виставлення рахунків відповідно до курсу долару США, що в свою чергу унеможливило виникнення втрат у позивача в звязку із знеціненням національної грошової одиниці - гривні.

Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача втрат від інфляційних процесів у розмірі у розмірі 23215,47 грн. (за основним кредитним договором) та в розмірі 7856,22 грн. (за додатковим кредитним договором), не підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про стягнення збитків у сумі 8400 гривень, то суд приходить до наступного:

Позивач посилаючись на ст.22 ЦК України, зазначає, що відповідачами завдано збитків позивачу у вигляді оплачених позивачем послуг ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» по супроводженню процесу стягнення заборгованості, представництва інтересів позивача в суді у сумі 7000грн. без ПДВ та 8400грн. з ПДВ.

Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Витрати по оплаті послуг ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» в розмірі 8400 гривень не відносяться до збитків у розумінні ст.22 ЦК України, як помилково зазначає позивач, а є витратами на правову допомогу і відповідно до п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України відносяться до судових витрат, тому в задоволенні позовних вимого про їх стягнення слід відмовити.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з: судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, зокрема належать витрати на правову допомогу, витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду, витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз, витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Визначені ЦПК України види судових витрат є вичерпними, тому на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі, не може покладатися обов'язок нести інші витрати, не передбачені законодавством. Склад судових витрат по окремим його видам не є вичерпним.

Згідно ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до п. 47, 48 Постанови Вищого спеціалізованого суду від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року№ 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Оскільки на підтвердження понесення витрат позивачем ТОВ «Порше Мобіліті» витрат на правову допомогу надано суду договір про надання юридичних послуг №24/2010 від 15.10.2010 року, ОСОБА_2 угоди №8 від 09.01.2013 року до вказаного договору, ОСОБА_2 угоду №224 від 10.08.2015 року до вказаного договору, рахунок-фактуру №604 від 18.08.2016 року та акт №1033 від 01.09.2016 року, згідно яких виконавець - ТОВ «Юридична фірма Вернер» надав замовнику ТОВ «Порше Мобіліті» юридично-консультаційні послуги по справі, вартість послуг складає 5000 грн., загальна вартість послуг з ПДВ складає 6000 грн., але водночас позивачем ТОВ «Порше Мобіліті» не надано суду доказів сплати цих витрат, а саме не надано платіжного доручення про перерахування коштів ТОВ «Юридична фірма Вернер», та не надано доказів перерахування на вказану суму податку на додану вартість, у звязку з чим ці витрати не можуть бути стягнені з відповідача, тому ці вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, які в свою чергу підлягають задоволенню частково. Суд приходить до висновку, що на користь позивача з відповідача належить стягнути основну суму заборгованості за Кредитним договором № 50010173 від 21.08.2013 року у розмірі 320 969 грн. 53 коп. та заборгованість за ОСОБА_2 кредитом у розмірі 51 536 грн.25 коп.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому відповідача також слід стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 5587,59 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.526,553-559,611,625,979-997,1048,1054,1056-1 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 8, 10, 11, 60, 208-209, 212-215, 218, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та збитків за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» основну суму заборгованості за Кредитним договором № 50010173 від 21.08.2013 року у розмірі 320 969 (триста двадцять тисяч девятсот шістдесят девять) грн. 53 коп., заборгованість за ОСОБА_2 кредитом у розмірі 51 536 (пятдесят одна тисяча пятсот тридцять шість) грн.25 коп., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 5587 (пять тисяч пятсот вісімдесят сім) грн. 59 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подано протягом десяти днів з дня його отримання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: