Справа № 369/7679/15-ц Головуючий у І інстанції Усатов Д. Д.
Провадження № 22-ц/780/2628/16 Доповідач у 2 інстанції Білоконь О. В.
Категорія 56 27.10.2016
УХВАЛА

Іменем України

27 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого судді - Білоконь О.В.,

суддів: Іванової І.В., Савченка С.І.,

при секретарі Волинець Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни, Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про захист прав споживача та повернення коштів по депозитному вкладу , -

встановила:

У липні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на таке.

21 серпня 2013 року між ним та ПАТ «КБ «Надра», що є учасником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб був укладений договір № 1692387 строкового банківського вкладу (депозиту) з процентною ставкою у розмірі 19,5 процентів річних.

21 серпня 2013 року, відповідно до п.1.1 договору строкового банківського вкладу позивачем було перераховано до ПАТ «КБ «Надра» на депозитний рахунок № 1692387, 20000000 гривень, що підтверджується квитанцією № 1262.

12 червня 2015 року в офіційному друкованому виданні газеті «Голос України» № 103 (6107) було опубліковано оголошення про те, що відповідно до Постанови Правління НБУ № 356 від 04.06.2015 р. «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.06.2015 року № 113 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» з 05 червня 2015 р.

19 вересня 2015 року позивач письмово звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової І.О. із завою-вимогою про повернення суми депозитного вкладу та процентів по ньому.

Станом на день подачі позовної заяви ПАТ «КБ «Надра» сплачено йому 200000 грн. Відповідно, залишок по вкладу складає 19800000 грн., який не повернуто до цього часу.

Позивач вказав, що одностороння відмова відповідачів від належного виконання своїх зобов'язань за договором по депозитному вкладу є порушенням вимог діючого законодавства. Відповідачі не виконали в повному обсязі своїх зобов'язань по договору № 1692387 строкового банківського вкладу, щодо повернення суми вкладу та процентів.

Посилаючись на викладене позивач просив суд стягнути з ПАТ «КБ «Надра» та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової І.О. в солідарному порядку суму залишку вкладу у розмірі 19800000 грн. та заборгованість за процентами по вкладу в розмірі 1679166,35 грн., відповідно до договору № 1692387 строкового банківського вкладу від 21 серпня 2013 року

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішення суду, позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду з підстав його незаконності та необґрунтованості, порушення судом норм матеріального та процесуального права, за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи та ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду відповідає з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що, зважаючи на розпочату процедуру ліквідації банківської установи, обраний позивачем спосіб захисту шляхом стягнення з відповідача суми вкладу, нарахованих відсотків, порушує порядок здійснення ліквідаційної процедури та суперечить положенням Закону України «Про банки і банківську діяльність», Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»

Колегія суддів із вказаними висновками погоджується, оскільки вони є обґрунтованими і відповідають вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивачем та відповідачем був укладений договір № 1692387 строкового банківського вкладу без поповнення, оформлення в рамках Пакету послуг «Абсолют».

Відповідно до п.1.1 договору вкладу вкладник зобов'язується передати, а банк зобов'язується прийняти грошову суму в розмірі 20000000 грн. на строк 12 місяців + 1 день зі сплатою процентів по вкладу за ставкою 19,5 річних. Згідно з п.2.3 договору вкладу датою повернення вкладу сторони визначили 22.08.2014 року.

Позивачу нараховувались відсотки по вкладу відповідно до умов договору за ставкою 19,5% річних та вимог чинного законодавства за період з 22.08.2013 по 28.01.2015 р.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015 року № 83 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.02.2015 року № 26 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Комерційний банк «Надра», згідно з яким з 06.02.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра».

23.04.2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» по 05.06.2015 року.

05.06.2015 року виконавчою дирекцією особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №113 про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку.

При цьому, позивач отримав суму коштів в межах гарантованої суми в розмірі 200000 грн.

Крім того, позивач 12.06.2015 року звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» із заявою про визнання кредитором.

Відповідно до витягу з реєстру вимог кредиторів ПАТ «КБ» Надра» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення про затвердження Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра», а позивач визнаний кредитором ПАТ «КБ «Надра», кредиторські вимоги включені до четвертої черги на суму 21 355 736,32 грн.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Статтею 1074 ЦК України визначено, що розпорядження грошовими коштами клієнта на його рахунку може бути обмежено іншими випадками, встановленими законом.

Ухвалюючи рішення у справі, суд обґрунтовано виходив з вказаних положень закону та дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки отримані під час виконання ліквідаційної процедури кошти, спрямовуються у визначеній чинним законодавством черговості і задоволення вимог кредиторів банку поза її межами законом не передбачено. Введення тимчасової адміністрації що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Саме до такого правового висновку дійшов Верховний суд України у справі № 6-2001 цс 15 від 20 січня 2016 року, застосування якого є обов»язковим для усіх судів.

Доводи апелянта про порушення судом норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оскільки повністю спростовуються зазначеними належними та допустимими доказами по справі.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваного судового рішення оскільки вони не відповідають вказаним вище вимогам закону.

Інших доводів в обґрунтування апеляційної скарги не апелянт не зазначив.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді :