Справа № 362/203/16-ц
Провадження № 2/362/770/16
У Х В А Л А

"09" березня 2016 р. суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Кравченко Л.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини за минулий час та стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 22497,32 грн., що були нараховані ВДВС Васильківського міськрайонного управління юстиції в Київській області на підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11.08.2015 р., а також стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 3401,66 грн.

Однак, позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, зокрема:

Відповідно до п. 5, 6 ч. 2 ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Так, зазначаючи, що з відповідача вже стягнуто аліменти відповідним рішенням суду, і нараховані відділом ДВС Васильківського МРУЮ, позивач повторно зазначає вимогу про стягнення зазначених сум.

Однак, позовна заява не містить правового обгрунтування вимоги про стягнення заборгованості за аліментами в судовому порядку, встановлених до цього на підставі рішення суду, виконавчий лист за яким був звернений до примусового виконання.

При цьому позивачу необхідно врахувати правову позицію, якої дотримується і Верховний суд України, Колегія суддів судової палати у цивільних справах якого, в складі головуючого Патрюка М.В., суддів Гуменюка В.І., Жайворонок Т.Є., Луспеника Д.Д., Лященка Н.П., у винесеній ним 08.06.2011 р. ухвалі дійшла висновку про те, що «…Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) і відповідно до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.…»

Позивачем заявлено вимоги майнового характеру, однак всупереч вимог п.3 ч.2 ст. 119 ЦПК України позовна заява не містить ціни позову щодо вимог майнового характеру.

Окрім того, позивачем зазначено вимогу про накладення арешту на все майно, що належить на праві власності відповідачу, однак вказана вимога не є позовною за своєю юридичною природою, має бути викладена в формі окремої заяви з дотриманням вимог, передбачених ст.ст.151-152 ЦПК України.

Ухвалою від 22.01.2016 р. позовна заява була залишена без руху з наданням позивачу строку для виправлення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання ним копії ухвали. Ухвала була отримана позивачем 23.02.2014 року, однак в зазначений строк вимог Закону виконано не було.

За таких обставин позовну заяву слід повернути позивачу, розяснивши, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення

Керуючись ч. 1 ст. 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини за минулий час та стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів - визнати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали

Суддя Л.М. Кравченко