Справа № 635/7428/15-ц
Провадження № 2/635/446/2016
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 листопада 2016 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Бобко Т.В.

секретар судового засідання Щербак Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування,

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулася до суду із позовом, який в подальшому уточнила та в остаточній редакції просила визнати за нею право власності на 1/6 частину житлового будинку площею 70,80 кв.м. загальною площею 105,80 кв.м. з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що їй на праві власності належить ? частина зазначеного житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності за законом, посвідченого нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області 07 серпня 2014 року за реєстровим №1-642, ? частина будинку належить її бабусі ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області за реєстровим №1474. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла, залишивши за життя заповіт, за яким все належне їй майно вона заповідала своєму онуку ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_5 залишилася спадщина у вигляді ? частини вищевказаного будинку, спадкоємцями після смерті останньої є її доньки ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , які на день смерті спадкодавця були непрацездатними за віком, а тому мали право на обов`язкову частку у спадщині, а саме не менше двох третин часток, які б належали їм при спадкуванні за законом, а також онук померлої ОСОБА_2 . Всі вони звернулися із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори у встановлений законом строк, однак свідоцтва про право на спадщину не отримали. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6 , яка є матір`ю позивача, після її смерті залишилася спадщина у вигляді 1/6 частини житлового будинку АДРЕСА_1 (1/2:2=1/4; 1/4Х2/3=2/12=1/6), спадкоємцями першої черги є позивач та її батько, чоловік померлої ОСОБА_4 , який фактично спадщину прийняв, оскільки на момент смерті дружини проживав у спадковому будинку разом з нею. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , після його смерті залишилася спадщина у вигляді 1/6 частини вищевказаного житлового будинку, єдиною спадкоємицею є позивач по справі, яка фактично спадщину після смерті батька прийняла шляхом подачі до Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області заяви про прийняття спадщини. Разом з тим, нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька, оскільки нею не поданий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно, а відповідач приховує такі документи та не надає згоду на оформлення позивачем спадщини. Позивач зазначає, що протягом 20 років відповідачі спадковим майном не цікавляться, догляд за будинком не здійснюють, комунальні послуги та інші платежі не сплачують, позивач самостійно несе тягар по утриманню спадкового майна з моменту смерті бабусі, тобто з 1998 року і по теперішній час, свідоцтва про право на спадщину відповідачі також не отримували.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просив усунути ОСОБА_1 від права на спадкування вищевказаної частини житлового будинку у порядку спадкування за законом після смерті її батька, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування зустрічних позовних вимог посилався на те, що як сама позивач, так і її батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 за життя бабусі ОСОБА_7 ухилялися від її утримання, більш того знущалися з неї, зокрема: постійно безпідставно ображали її, не давали брати воду із криниці, не дивлячись на прохання про це ОСОБА_7 , у якої своєї криниці не було, розібрали дворову вбиральню при відсутності окремої вбиральні в частині будинку ОСОБА_7 , не давали користуватися льохом, в будівництві якого бабуся приймала участь.

Позивач у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених в позові, зустрічні позовні вимоги не визнала та пояснила, що дійсно між її бабусею ОСОБА_8 та її батьком існували конфліктні стосунки через підписання останнім під впливом обману договору купівлі-продажу житлового будинку та наявністю судового спору з приводу користування земельною ділянкою, але жодним чином її батько не знущався з бабусі, відповідач ОСОБА_2 забрав всі правовстановлюючі документи на будинок, чим перешкоджає позивачу в оформленні права власності в порядку спадкування.

Представник позивача ОСОБА_9 , яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні позивача підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, в задоволенні зустрічних позовних вимог просила відмовити з підстав їх недоведеності.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 у судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечував з тих підстав, що вона не заслуговує права на обов`язкову частку у спадщині через своє відношення до бабусі ОСОБА_7 , жодної участі у будівництві спірного будинку вона не приймала, будинок був збудований виключно силами ОСОБА_7 та за кошти його матері ОСОБА_3 , її сестри та брата, крім того до участі в справі не залучений син останньої ОСОБА_10 , який є спадкоємцем після її смерті за законом, позивач та її батько не звернулися в установлений законом строк до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Відповідач також вважав неправильним визначення частки спадкового майна в розмірі 1/6, на яку претендує позивач.

Допитаний у якості свідка за його клопотанням відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 пояснив, що позивач по справі ОСОБА_1 разом зі своїє сім`єю знущались із ОСОБА_7 , не давали їй доступу до колодязя з водою та погребу, зруйнували вбиральню при відсутності туалету в частині будинку ОСОБА_7 , не надавали їй жодної матеріальної допомоги, витрати по похованню ОСОБА_7 несла тільки його мати ОСОБА_3 . Спірний будинок був побудований силами ОСОБА_7 за кошти її дітей, позивач ніякої участі у будівництві не приймала.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 у судовому засіданні просила зустрічні позовні вимоги позивача ОСОБА_2 задовольнити, проти задоволення первісного позову заперечувала у повному обсязі з підстав, викладених ОСОБА_2 , та надала суду письмові пояснення.

Допитана у якості свідка за її клопотанням відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 пояснила, що позивач ОСОБА_1 зі своїм батьком дуже погано ставились до неї та її матері ОСОБА_7 , між ними існували конфліктні стосунки, вони не давали матері води, перешкоджали її користуванню туалетом, колодязем та погребом, позивач не здійснювала ніякого догляду за своєю бабусею ОСОБА_7 , не надавала їй матеріальної допомоги, батько позивача ОСОБА_4 зруйнував господарські будівлі та туалет, якими користувалась ОСОБА_7 . Догляд за матір`ю здійснювала лише відповідач, купувала їй ліки, а також несла всі витрати на її поховання. Спірний будинок був побудований за кошти відповідача та її сестри і брата, в період будівництва вона працювала на півночі та надсилала гроші на будівництво, позивач жодної участі у будівництві не приймала, а тому права на будинок не має.

Суд, вислухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги за первісним позовом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а вимоги за зустрічним позовом такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

У ході судового розгляду справи були встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 серпня 2014 року, посвідченого державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Омельницькою Н.В. за реєстровим №1-642, позивачу ОСОБА_1 належить ? частка житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, який знаходиться в АДРЕСА_1 .

Інша ? частина зазначеного будинку належить ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 31 липня 1969 року за реєстровим №1474 (запис в реєстровій Книзі БТІ №19 реєстровий номер №1930 від 21 серпня 1969 року), що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №336 від 31 липня 2014 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 06 квітня 1999 року.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_7 склала заповіт від 31 травня 1996 року, за яким на випадок її смерті все своє майно, де б воно не було та і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповідала своєму онукові ОСОБА_2 . Заповіт посвідчений секретарем Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області Нікішиною І.М. 31 травня 1996 року та зареєстрований в реєстрі за №123.

Враховуючи ту обставину, що спадщина після смерті ОСОБА_5 відкрилась до 1 січня 2004 року, застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини ЦК УРСР.
За змістом ст. 525 ЦК УРСР (який діяв на час відкриття спадщини), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.
Згідно ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР (який діяв на час відкриття спадщини), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР (який діяв на час відкриття спадщини),кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.
Згідно із ст. 548 ЦК УРСР (який діяв на час відкриття спадщини), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, у редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, ОСОБА_11 , що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Разом з тим, відповідно до вимог ст. 535 ЦК УРСР (який діяв на час відкриття спадщини), неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку.
Судом встановлено, що на час відкриття спадщини, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньки померлої ОСОБА_6 (посвідка про народження №75), ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 досягли пенсійного віку, що підтверджується відомостями зі спадкових справ після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .

Спадкування обов`язкової частки в спадщині здійснюється на підставах встановлених законом, шляхом прийняття спадщини в порядку, передбаченому статтями 548-549 ЦК УРСР.

Право на обов`язкову частку в спадщині не залежить від змісту заповіту, отже рішення суду про визнання недійсним заповіту в частині, що порушує права спадкоємця на обов`язкову частку в спадщині, не вимагається.
Судом встановлено, що у передбачений законом строк, до Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області із заявами про прийняття спадщини за законом на обов`язкову частку після смерті ОСОБА_7 звернулися її доньки ОСОБА_6 , яка є матір`ю позивача, ОСОБА_3 , а також із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_7 звернувся ОСОБА_2 .
Таким чином, враховуючи ту обставину, що на час смерті ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 були єдиними спадкоємцями першої черги за законом, їх обов`язкова частка у спадщині після смерті ОСОБА_7 на ? частину будинку АДРЕСА_1 складає по 1/6 частці (1/2:2=1/4; 1/4х2/3=1/6).

Відповідно до вимог ст. 560 ЦК УРСР (який діяв на час відкриття спадщини), спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.
Тобто одержання свідоцтва про право на спадщину є правом для спадкоємців, а не їх обов`язком.
Враховуючи викладене, суд вважає ОСОБА_6 такою, що прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_7 на обов`язкову частку у спадщині та набула право власності на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 22 жовтня 2013 року.
Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_6 залишилася спадщина у вигляді 1/6 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_6 її чоловік ОСОБА_4 (свідоцтво про одруження серії НОМЕР_3 від 09 січня 1962 року) фактично спадщину прийняв, оскільки на день смерті проживав у спірному будинку та був у ньому зареєстрованим, що підтверджується будинковою книгою для прописки громадян, які мешкають в будинку АДРЕСА_1 . Зазначені обставини в ході судового розгляду відповідачами за основним позовом не заперечувалися.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_4 набув право власності на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті своєї дружини ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 24 січня 2014 року.
Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4 є його донька ОСОБА_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 від 09 січня 1962 року, свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 від 23 січня 1987 року).
За змістом ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_12 у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , що підтверджується матеріалами спадкової справи після смерті ОСОБА_4 . Крім того, позивач частково отримала спадщину після смерті батька, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом від 07 серпня 2014 року, посвідчене державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Омельницькою Н.В. за реєстровим №1-642 на ? частину житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1/6 частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель в АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю документу, що підвереджує право власності спадкодавця на спадкове майно, про що державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Омельницькою Н.В. винесено мотивовану постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 травня 2015 року.
В ході судового розгляду судом встановлено, що позивач, протягом передбаченого ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, про що свідчить її заява від 26 жовтня 205 року, посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Середенко Н.В. за реєстровим №834.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Судом встановлено, що позивач, у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , однак не отримала свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з відсутністю документу, який підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно.

Враховуючи викладене, суд вважає позивача такою, що набула право власності на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Доводи відповідача за основним позовом ОСОБА_2 в обґрунтування своїх заперечень про те, що ОСОБА_1 не заслуговує права на спадщину через її ставлення до померлої ОСОБА_7 є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону. Такі доводи відповідача по суті є змістом його зустрічних вимог, яким буде надана оцінка в подальшому.

Посилання відповідача за основним позовом ОСОБА_2 на те, що позовні вимоги за основним позовом не підлягають задоволенню з тих підстав, що до участі у справі не залучений ОСОБА_13 не можуть бути підставою для відмови у позові, оскільки з пояснень ОСОБА_2 в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_13 не проживає на території України, в матеріалах справи маються дані лише про народження останнього, зокрема є актовий запис про народження ОСОБА_13 18 травня 1949 року, будь-які відомості щодо місця перебування або місцезнаходження останнього в матеріалах справи відсутні. Матеріали спадкової справи після померлої ОСОБА_7 не місять жодних даних про прийняття ОСОБА_7 спадщини, підстави для виникнення у нього права на спадкування, у тому числі обов`язкової частки після смерті ОСОБА_7 відсутні, а тому його права та інтереси зазначеним рішенням жодним чином не порушуються.

Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги за основним позовом у повному обсязі.

Зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.528 ЦК УРСР, який діяв на час відкриття спадщини, після смерті ОСОБА_7 , не мають права наслідувати за законом батьки та повнолітні діти, які злісно ухилялися від виконання покладених на них в силу закону обов`язків по утриманню спадкодавця, якщо ці зобов`язання підтверджені в судовому порядку.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Як вбачається зі змісту ст.528 ЦК УРСР, який діяв на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 та ст.1224 ЦК України, чинний на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , усунена від права на спадкування за законом може бути лише особа, яка є спадкоємцем після смерті спадкодавця. Зазначена норма закону визначає підстави та порядок усунення особи від права на спадкування після конкретного спадкодавця, а не позбавлення права бути спадкодавцем взагалі як частини цивільної правоздатності фізичної особи. Прийняття рішення про усунення особи від права на спадкування стосується лише чітко визначеного випадку спадкового правонаступництва і не позбавляє цю особу претендувати на спадщину після смерті інших спадкодавців.

Як встановлено судом та зазначено вище в рішенні суду, спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 були ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (спадкоємці за законом), а також ОСОБА_2 (спадкоємець за заповітом), спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 були позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті свого батька ОСОБА_4 .

Таким чином позивач ОСОБА_1 не є спадкоємцем після смерті своєї бабусі ОСОБА_7 , а тому в позивача не виникає обов`язку по її утриманню у розумінні вимог ст.528 ЦК УРСР, який діяв на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 , в зв`язку з чим суд не приймає до уваги доводи та пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в частині, що стосується стосунків, які склалися між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , та не надає їм оцінку.

Позивачем за зустрічним позовом не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність у ОСОБА_4 обов`язку по утриманню своєї матері ОСОБА_7 , підтвердженого у судовому порядку, що є необхідною умовою для застосування ч.2 ст. 528 ЦК України в редакції 1963 року.

Оцінюючи надані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 докази, а саме копія листа виконкому Пісочинської селищної ради народних депутатів від 17.06.1985 року, копії заяв ОСОБА_7 до Пісочинської селищної ради від 30.07.1982 року, районного відділу внутрішніх справ від 14.09.1983 року, військомат Харківського району від 12.10.1989 року, копії недатованих заяв до Харківської районної ради народних депутатів, копія рішення Харківського районного суду Харківської області від 29.01.1985 року, суд зазначає, що ці докази у їх сукупності, а також пояснення в судовому засіданні у якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , показання у судовому засіданні свідка ОСОБА_14 про наявність скандалів між ОСОБА_8 та сім`єю позивача, дають підстави вважати про існування неприязних конфліктних стосунків між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , які виникли в зв`язку з наявністю майнового спору з приводу права власності на будинок на права користування земельною ділянкою. Такі стосунки в жодному разі не можуть бути самостійною підставою для усунення від права спадкування.

Всі інші докази, надані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у тому числі фінансові документи та фотографії, суд визнає неналежними доказами, оскільки вони жодним чином не стосуються позовних вимог.

В зустрічних позовних вимогах ОСОБА_2 просить усунути ОСОБА_1 від права на спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_4 , але жодних підстав для її усунення від права на спадкування саме після батька в розумінні положень ст. 1224 ЦК України, позивачем за зустрічним позовом ані в позовній заяві, ані в судовому засіданні не наведено.

Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухиляється від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтва був у безпорадному стані.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 61, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7 ) право власності на 1/6 частину житлового будинку житловою площею 70,80 кв.м. загальною площею 105,80 кв.м. з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: