Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/3814/12-ц Головуючий у 1-й інст. Бондарчук В.В.
Категорія 19 Доповідач Павицька Т. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Матюшенка І.В.,

секретаря Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами заочного рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 02 жовтня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 15 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а :

В грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами заочного рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 02 жовтня 2013 року, яким з його на користь ОСОБА_2 стягнуто 145 360 грн. боргу.

Заявник зазначав, що нововиявленою обставиною є те, що в грудні 2015 року йому стало відомо, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 знали про те, що ОСОБА_2 підробив розписку від імені ОСОБА_1 при отримання грошей в борг. Вказані особи надали нотаріально посвідчені заяви про це, а також готові свідчити у суді. Оскільки вказані обставини не були і не могли бути відомі під час розгляду справи, вважав, що по справі необхідно призначити судову автографічно-почеркознавчу експертизу.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 15 лютого 2016 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні заяви.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити його заяву.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 суд першої інстанції, виходив з того, що обставини на які посилається заявник не є нововиявленими в розумінні ст.361 ЦПК України.

Колегія суддів такий висновок суду вважає правильним.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

У п. 3, п.7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» судам роз'яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга 361 ЦПК України).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 ч. 2 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 02.10.2013 року задоволено позов ОСОБА_2 Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 145 360 грн. боргу та 1453 грн. 60 коп. судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 27.05.2014 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційним судом Житомирської області під час розгляду справи в апеляційній інстанції перевірялися доводи ОСОБА_1 про те, що він не укладав договір позики із ОСОБА_2 та не підписував розписку.

Так, із змісту ухвали апеляційного суду Житомирської області від 27.07.2014 року вбачається, що відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження того, що він не укладав з позивачем договір позики, грошей в борг не брав. Більш того, усвідомлюючи те, що вказана справа перебуває на розгляді в суді, ОСОБА_1 не вчинив жодних дій (самостійно або через представника) для подання відповідних доказів. В апеляційній скарзі відповідач посилався на те, що він подасть письмове клопотання про призначення почеркознавчої експертизи з визначенням переліку питань, однак таким правом не скористався, до суду апеляційної інстанції двічі не з'явився, зразки почерку (експериментальні, вільні, умовно-вільні) не подав.

Особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або повідомити про них суд (відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 27, статей 60, 131 ЦПК).

У п. 5 названої постанови роз'яснено, що неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції вірно виходив з вимог ст.361 ЦПК України та обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Доводи апеляційної скарги не свідчать про порушення судом норм процесуального права, а тому підстав для скасування ухвали немає.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 312, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 15 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді