Справа № 487/8139/15-ц
Провадження № 2/487/309/16
РІШЕННЯ
Іменем України

18.03.2016 року Заводський районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді - Щербини С.В., при секретарі Шевиряєвої К.А., адвоката Долгової Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Миколаївської міської ради, третьої особи житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради Бриз, квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва, Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:
24.10.205 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Миколаївської міської ради, третьої особи житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради Бриз, квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва, Міністерства оборони України про визнання дій виконавчого комітету Миколаївської міської ради, по відмові у виключенні квартири АДРЕСА_1 з числа службових - неправомірними та зобов`язання виконавчого комітету Миколаївської міської ради вчинити дії щодо виключенні квартири АДРЕСА_1 з числа службових і переведення вказаної квартири до громадського житлового фонду м. Миколаєва та видати постійний ордер на надання їй житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 .
В позові позивач зазначила, що 23.10.1983 року вона була прийнята на роботу двірником до ЖЕК-23, її загальний стаж роботи у житлово-комунальному об`єднанні Завадського району м. Миколаєва на теперішній час складає 10 років 7 місяців. У липні 1990 року вона отримала ордер на проживання у квартирі АДРЕСА_1 на підставі клопотання начальника 1995 ВМІС Кричевського, як двірнику домоуправління. Ордер на квартиру їй було видано на підставі ст. 122 ЖК УРСР та п. 2 Переліку категорій працівників , яким може бути надано службові жилі приміщення Постанови Ради Міністрів Української РСР Про службові приміщення №37 від 04.02.988 року. З серпня 1990 року вона зареєстрована у вказаному житловому приміщенні, де вона постійно мешкає до теперішнього часу разом з сином, іншого житла не має. Лише в 2014 році, коли вона вирішила приватизувати спірну квартиру, дізналась, що спірна квартира є службовою квартирою Міністерства Оборони України, вказівок на це в ордері не було. Після чого вона звернулась до відповідача з проханням зняти з квартири статус службової, але їй цьому було відмовлено з посиланням на Інструкцію Про організацію забезпечення військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей жилими приміщеннями та вказанням , що квартира може бути виключена із складу службових лише на підставі клопотання начальника Миколаївського гарнізону, погодженого з начальником КЕВ м. Миколаєва. Вона звернулась з цим питанням до КЕВ м. Миколаєва південно-східного територіального КЕВ, алей їй було відмовлено з підстав того, що вона ніколи не була працівником військової частини. Так, вона пропрацювала 10 років на посаді, яка дає право на одержання службового житла, вона не може бути виселена з цього житла та має право звернутися до органу, який надав їй службове приміщення, з проханням надати їй замість службового звичайне житло, або зняти з цього житла статус службового. При цьому, спірна квартира знаходиться поза межами території закритого гарнізону, у будинку, що перебуває на балансі територіальної громади та обслуговується ЖЕК №4 ЖЕП ММР Бриз, тому погодження на зняття з квартири статусу службового має надаватися рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації, у видані якої це приміщення знаходиться.
В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, підтвердили викладені обставини, просили про задоволення вимог.
В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити з посиланням на те, що рішенням №240 від 30.07.1990 року виконавчого комітету Миколаївської міської ради народних депутатів визнано квартиру АДРЕСА_1 службовою 1995 ВМІС (відділу морської інженерної служби). В додатках вказаного рішення вказана, що дана квартира призначена для проживання двірника домоуправління військової частини ОСОБА_1 з метою збереження кадрів експлуатаційного персоналу домоуправління військової частини. На підставі вказаного рішення позивачу було видано ордер №287 на спірну квартиру. Відповідно до ч. 2 п. 6 Постанови Ради Міністрів Української РСР Про службові приміщення №37 від 04.02.988 року, виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Спірна квартира є службовою колишньої структури Міністерства Оборони та відповідно до п. 3.5 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом МОУ №737 від 30.11.2011 року, вона може бути виключена із складу службових рішенням виконавчого комітету ММР прийнятим на підставі клопотання начальника Миколаївського гарнізону погодженого з начальником КЕВ м. Миколаєва, але вказаного клопотання до виконавчого комітету не надходило.
В судовому засіданні представник третьої особи Міністерства Оборони України позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити з посиланням на те, що рішенням №240 від 30.07.1990 року виконавчого комітету Миколаївської міської ради народних депутатів визнано квартиру АДРЕСА_1 службовою 1995 ВМІС. В додатках вказаного рішення вказана, що дана квартира призначена для проживання двірника домоуправління військової частини ОСОБА_1 з метою збереження кадрів експлуатаційного персоналу домоуправління військової частини. На підставі вказаного рішення позивачу було видано ордер №287 на спірну квартиру. Відповідно до п. 3.5 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженого Наказом Міністерства Оборони України №737 від 30.11.2011 року за редакцією від 01.08.2014 року, з вимаганням зняття з квартири статусу службової мають право тільки військовослужбовці та члени їх сімей. Проте, позивачка військову службу у ЗС України не проходила та ніякого відношення до МОУ не має.
В судовому засіданні представник третьої особи - КЕВ м. Миколаєва просив в задоволенні позову відмовити, підтримав заперечення надані представником Міністерства Оборони України , також зазначив, що позивачем взагалі суду не надано доказів, що вона з 24.10.1983 року була прийнята на роботу двірником до ЖЕК-23, її загальний стаж роботи у житлово-комунальному об`єднанні Завадського району м. Миколаєва складає 10 років 7 місяців, оскільки у трудової книжки, наданої суду позивачем, такі дані відсутні.
В судове засідання представник третьої особи ЖКП ММР Бриз не з`явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності та ухвалити рішення на розсуд суду.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:
Відповідно до рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради народних депутатів від 30.07.1990 року квартира АДРЕСА_1 була включена до складу службових 1995 ВМІС (відділу морської інженерної служби).
За клопотанням начальника 1995 ВМІС майора Кричевського Є., спірна квартира була надана позивачці ОСОБА_1 , як двірнику домоуправління військової частини.
На підставі рішення №240 позивачу було видано ордер №287 на квартира АДРЕСА_1 , в яку остання вселилась, зареєструвалась та проживає до теперішнього часу.
У 2014 році, під час оформлення документів необхідних для приватизації спірної квартира ОСОБА_1 дізналась, що спірна квартира має статус службової. Після чого звернулась до відповідача з клопотанням про зняття з квартири статусу службової, але в цьому було відмовлено з посиланням на необхідність отримання на це згоди квартирно-експлуатаційного відділу Миколаївського гарнізону. КЕВ Миколаївського гарнізону відмовив позивачу у надані згоди на зняття з квартири статусу службового з посиланням на те, що ОСОБА_1 не мала ніякого відношення до Міністерства Оборони України, тому не може взагалі вимагати зняття з квартири статусу.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЖК Ураїни жилі будинки і жилі приміщення в будівлях, що належать державі, є державним житловим фондом.
Частиною 1 ст. 5 ЖК України передбачено, що державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд).
За приписами ч.1 ст.118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.
На підставі ст. 121-123 ЖК України службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації. На підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення. До користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статями 73-76,79-83,85,90, частиною шостою статті 101, статями 103-106 цього Кодексу.
Окрім норм глави 3 ЖК України, порядок надання службових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду та користування ними врегульований Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затверджений постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 р. N 37 (далі - Положення).
Пунктом 6 Положення визначено, що жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових.
Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. У будинках, належних колгоспам, жиле приміщення виключається з числа службових за рішенням загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених, затверджуваним виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.
Так, спірна квартира є службовою колишньої структури Міністерства Оборони та відповідно до п. 3.5 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом Міністерства Оборони України №737 від 30.11.2011 року (в редакції від 01.08.2014 року) вона може бути виключена із складу службових рішенням виконавчого комітету ММР прийнятим на підставі клопотання начальника Миколаївського гарнізону погодженого з начальником КЕВ м. Миколаєва, при цьому вимагання зняття з квартири статусу службової мають право виключно військовослужбовці та члені їх сімей.
Проте, судом встановлено, що потреба у використанні спірного жилого приміщення як службового не відпала, клопотання начальника Миколаївського гарнізону погодженого з начальником КЕВ м. Миколаєва до виконавчого комітету Миколаївської міської ради про зняття з спірної квартири статусу службової не надходило.
При цьому, згідно наданої позивачем трудової книжки, вбачається, що позивач військову службу у Збройних Силах України ніколи не проходила, з 1983 року та на момент отримання ордеру, вона працювала двірником ЖЕК№23 ЖКО Заводського райвиконкому, в подальшому працювали на інших підприємствах, які також не мали ніякого відношення до Міністерства Оборони України, тобто позивач ніколи не була військовослужбовцем та не відноситься до членів їх сімей.
У відповідності до вимог ст.10, ч.3 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна надати суду докази своїх вимог та заперечень.
Згідно ст.57 ЦПК України доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Виходячи із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Таким чином, суд приходить до переконання, що судом не встановлено підстав для визнання дій виконавчого комітету Миколаївської міської ради по відмові у виключенні квартири АДРЕСА_1 з числа службових неправомірними та зобов`язання виконавчого комітету Миколаївської міської ради вчинити дії щодо виключенні квартири АДРЕСА_1 з числа службових і переведення вказаної квартири до громадського житлового фонду м. Миколаєва та видати постійний ордер на надання спірного житлового приміщення, отже позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору віднести за рахунок позивача.
Керуючись ст. ст.10,60, 212-215 ЦПК України, суд -
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Миколаївської міської ради, третьої особи житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради Бриз, квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва, Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Рішення набирає законної сили через 10 днів після його проголошення та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк і порядок, встановлений ст. ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя: С.В. Щербина