ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Соловей Ж.В., позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_4, мотивую чи свої вимоги тим, що вони є власниками квартири в пятиквартирному житловому будинку № 36 по вулиці Радянській в місті Фастові, зокрема ОСОБА_1 належить квартира № 8, в тому числі приміщення перукарні, в яку переобладнана одна з кімнат квартири та квартира № 5, яка належить ОСОБА_2 13 грудня 2012 року сталася пожежа в квартирі № 6, яка належала ОСОБА_5, внаслідок чого в будинку було знищено дах, стеля, пошкодженні або знищенні підлога та простінки, внутрішнє оздоблення квартири, меблі, побутова техніка, домашнє та господарче майно, інші речі тощо. Загальна заподіяна майнова шкода ОСОБА_1 становить 195 966,00 грн., ОСОБА_2 75 206,00 грн.

Відповідно до актів, які були складені після пожежі, причиною пожежі стало необережне погодження з вогнем в квартирі ОСОБА_5, але, так як вона загинула під час пожежі, наполягають на тому, що обовязок відшкодування завданої шкоди покладений на її спадкоємця за законом ОСОБА_4

В судовому засіданні позивачі вимоги підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним у позові.

Представник відповідача позов не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, в тому числі і приміщення перукарні, в яку переобладнана одна з кімнат квартири. (а.с. 85-87).

ОСОБА_2 належить квартира АДРЕСА_2.

13 грудня 2012 року сталася пожежа в квартирі № 6, яка належала ОСОБА_5, що підтверджуються актом про пожежу від 13.12.2012 року (а.с. 27), відповідно до якого ймовірною причиною пожежі є необережне поводження з вогнем невстановленої особи в квартирі ОСОБА_5

Відповідно до довідки Фастівського РВ ГУ Держтехногенбезпека у Київській області від 26.12.2012 № 497 внаслідок пожежі в будинку № 36 по вулиці Радянській було знищено покриття та перекриття будинку, внутрішнє оздоблення квартири №5, приміщення перукарні, меблі, побутова техніка, носимі речі та домашнє майно (а.с. 24).

Відповідно до довідки Фастівського РВ ГУ Держтехногенбезпека у Київській області від 17.12.2012 № 482 внаслідок пожежі в будинку № 36 по вулиці Радянській було знищено покриття та перекриття будинку, внутрішнє оздоблення квартири №8, приміщення перукарні, меблі, побутова техніка, носимі речі та домашнє майно (а.с. 82).

З метою відновлення заподіяних пожежею пошкоджень, позивачі звернулися до Фастівського КПМ Білоцерківської філії Державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту «НДІпроектреконструкції», де були виготовленні кошториси на відновлення та ремонт належних їм приміщень.

Так, відповідно до кошторисної документації, складеної на відновлення після пожежі квартири № 5 житлового будинку № 36 по вул. Радянській в місті Фастові Київської області, яка належить ОСОБА_2, вартість відновлення становить 58 656 грн., а квартири № 8 та перукарні, що належить ОСОБА_1 - 167 466 грн.(а.с. 28-79).

Крім того, відповідно до акта від 17.06.2013 року, складеного комісією у складі голови вуличного комітету та сусідів, в квартирі № 8, яка належить ОСОБА_1 вогнем знищено майно на загальну суму 28 500 грн. (а.с.80).

Відповідно до акта від 15.12.2012 року, складеного комісією у складі голови вуличного комітету та сусідів, в квартирі № 5, що належить ОСОБА_2, вогнем знищено майно на суму 16 550 грн. (а.с. 51).

Таким чином, загальна майнова шкода, заподіяна ОСОБА_1 становить 195 966,00 грн., заподіяна шкода ОСОБА_2 становить 75 206,00 грн.

За твердженням позивачів, причиною пожежі стало необережне поводження з вогнем власниці квартири № 6 ОСОБА_5, в квартирі якої сталася пожежа, тобто саме на неї позивачі покладають вину у заподіянні їм матеріальної шкоди внаслідок пожежі.

По факту пожежі в м. Фастові по вулиці Радянській № 36 було відкрите кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000270 від 13.12.2012 року, але ОСОБА_5 13.12.2012 року померла від отриманих при пожежі опіків.

21 лютого 2013 року кримінальне провадження було закрите у звязку з встановленням відсутності подій кримінального правопорушення. (а.с. 19).

Звертаючись до суду із заявленими вимогами позивачі виходили з того, що оскільки ОСОБА_5 померла, а відповідач ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5, то саме він повинен нести повну матеріальну відповідальність за заподіяну позивачам шкоду.

Правовідносини між сторонами є деліктними, оскільки виникли у зв'язку із спричиненням шкоди, а тому регулюються Главою 82 ЦК України.

Згідно ч.1 та ч.4 ст.1231 ЦК України, до спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину.

Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі; розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Частина 1 статті 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і припинилися внаслідок його смерті.(ч.1 ст.1219 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1231 ЦК України до спадкоємця переходить обовязок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

Пленум Верховного Суду України у абз. 1 п. 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. № 6 (з наступними змінами) наголосив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, із змісту наведених норм права випливає, що для застосування вимог ст. 1166 ЦК України суд повинен встановити наявність певних обставин, а саме - якими саме неправомірними діями відповідача було заподіяно шкоду позивачу і чи є між цими діями та шкодою безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Наявність (відсутність) зазначених обставин суд повинен встановити за допомогою належних доказів. При цьому суд повинен оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Під час розгляду справи судом не встановлено будь-якої протиправної поведінки власниці квартири № 6 ОСОБА_5 щодо недотримання нею правил пожежної безпеки.

Суду не було надано жодних доказів, які б підтверджували, що шкоду позивачам було завдано з вини ОСОБА_5

Посилання позивачів на акт про пожежу та протокол огляду місця події як на доказ вини ОСОБА_5 у вчинені пожежі суд вважає безпідставними, оскільки вказаними документами лише зафіксований факт пожежі та стан будинку після пожежі, а в акті про пожежу зазначена лише ймовірна її причина.

Таким чином, доводи позивачів викладені в позові щодо вини ОСОБА_5 у заподіянні їм шкоди не підтверджуються жодними доказами.

Крім того, за змістом ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Тобто, для застосування вимог цієї статті необхідно встановити ряд обставин: набуття особою відповідача статусу спадкоємця, обсяг відповідальності відповідача як спадкоємця перед позивачами-кредиторами, обсяг спадкового майна, його вартість.

Представник відповідача в ході розгляду справи заперечив факт отримання ОСОБА_6 спадщини після смерті ОСОБА_5, на підтвердження чого на стадії розгляду справи по суті ним було заявлено клопотання про витребування з нотаріальної контори інформації з цього приводу. Однак, у звязку з невідповідністю заявленого клопотання вимогам ст.133,134 ЦПК України суд його відхилив.

Під час розгляду справи судом розяснювалися позивачам положення ст.10 ЦПК України, розяснювалися права та обвязки сторін у справі, зокрема положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, обовязок довести перед судом обґрунтованість своїх вимог, право заявляти клопотання, тобто під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи.

Позивачами не надані докази чи прийняв спадщину відповідач, яку саме спадщину він прийняв та яка вартість прийнятого спадкового майна, а у суду відсутні повноваження щодо ініціювання таких питань.

За таких обставин суд виходить лише з наданих сторонами доказів та через їх відсутність позбавлений можливості зробити висновок щодо можливого обсягу відповідальності спадкоємця.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення.

Таким чином, встановивши в ході розгляду справи відсутність належних та допустимих у розумінні ст.ст.57-59 ЦПК України доказів, які б давали суду підстави встановити факт: вчинення ОСОБА_5 протиправною поведінкою, внаслідок якої трапилась пожежа; шкоди, завданої такою поведінкою; причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою; виною ОСОБА_5 у вигляді умислу або необережності, а також не підтверджений статус відповідача як спадкоємця після смерті ОСОБА_5, суд, приймаючи до уваги, що, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях дійшов висновку, що, обставини, якими позивачі обґрунтовують свої позовні вимоги - не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Зазначене, в свою чергу, дає підстави суду дійти висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 6, 10, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Повний текст рішення виготовлений 09 лютого 2016 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області, протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.Ю.Чернишова