У Х В А Л А

31 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Гуменюка В.І.,
Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 липня 2016 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Віннер Автомотів» до ОСОБА_4 про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 лютого 2016 року позовні вимоги ТОВ «Віннер Автомотів» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Віннер Автомотів» грошові кошти у сумі 109 тис. 600 гри. за послуги зберігання автомобіля. Зобов'язано ОСОБА_4 протягом семи днів з моменту набрання рішенням суду законної сили, забрати автомобіль «LAND ROVER FREELANDER 2» з території ТОВ «Віннер Автомотів» за адресою: м. Київ, пр. Московський, 24д. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 19 травня 2016 року рішення суду першої інстанції змінено, викладено другий абзац його резолютивної частини в наступній редакції: стягнути з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Віннер Автомотів» грошові кошти у сумі 100 тис. 960 грн за послуги зберігання автомобіля. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 липня 2016 року касаційні скарги ОСОБА_4 відхилено.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_4 порушує питання про скасування судових рішень та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з передбачених пунктами 1 та 2 частини 1 статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального та процесуального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме: статей 936, 946 ЦК України.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на постанову Вищого господарського суду України від 15 вересня 2014 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пунктів 1, 2 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

У справі про перегляд якої подано заяву, суд першої інстанції ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що між сторонами укладено договір зберігання, з 17 червня 2011 року відповідач належним чином не виконував взяті за договором зобов'язання, а саме своєчасно не забрав автомобіль з території сервісної станції позивача, у зв'язку з чим утворилась заборгованість за послуги по зберіганню автомобіля.

Разом з тим, у справі, постанова Вищого господарського суду України від 15 вересня 2014 року надана заявником для порівняння, суд відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходив з того, що відсутні підстави для нарахування плати за зберігання автомобіля, оскільки договір зберігання між сторонами не укладався.

Отже, у справах наявні різні фактичні обставини встановлені судами, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

Доводи, які наведені в заяві, щодо порушення норм процесуального права не свідчать про наявність підстав для перегляду судових рішень згідно з пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Віннер Автомотів» до ОСОБА_4 про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н.П. Лященко
В.І. Гуменюк
Л.І. Охрімчук