Провадження № 2/641/106/2016 Справа № 641/9177/15-ц
07 квітня 2016 року Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого- судді Григорєва Б.П.
при секретарі - Вакуленко Л.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ПАТ «Дельта банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ТОВ "Торгівельна мережа "Колос" про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
Відповідно до п. 2.1. Договору купівлі-продажу продавець цим погоджується продати (відступити) Права вимоги та передати їх ОСОБА_4, а Покупець цим погоджується купити Права вимоги, прийняти їх і сплатити Загальну Купівельну ціну.
Відповідно до п. 2.3. Договору купівлі-продажу права вимоги переходять від Продавця до ОСОБА_4 (далі - Відступлення), та обовязки Продавця передати Права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання Продавцем та ОСОБА_4 приймання-передачі Прав вимоги.
Банк свої зобовязання за Кредитним договором повністю виконав, надавши Відповідачам кредит, в розмірі та строки передбачені кредитним договором.
Відповідно до п. 1.1.1. Кредитного договору надання Кредиту здійснюється окремими частинами, надалі за текстом кожна частина окремо - «Транш», а у сукупності - «Транші» в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості в сумі 820 000.00 гривень та зменшенням максимального ліміту заборгованості у порядку, зазначеному в п. 1.1.2. цього Договору, зі сплатою процентів за користування Кредитом в розмірі 19,5% річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості за Кредитом до «06» червня 2016 року включно, на умовах визначених цим Договором.
Відповідно до п. 1.1.3. Кредитного договору у випадку невиконання Позичальником будь якого з зобов 'язань, передбачених п.З 2.8-3.3 12. 3.3.16 цього Договору, процентна ставка за користування Кредитом встановлюється в розмірі 24.5 % річних, та починає застосовуватися до взаємовідносин Сторін за цим Договором починаючи з дня, наступного за кінцевим терміном (днем) виконання зобов'язання та діє до дня (включно)виконання умов, передбачених п. 3.3.16 цього Договору.
Відповідно до п. 1.1.4 кредитного договору у разі прострочення кінцевого терміну повернення заборгованості за кредитом, процентна ставка за договором встановлюється в розмірі 39,5 % річних та починає застосовуватися до взаємовідносин сторін за цим договором, починаючи з дня наступного за кінцевим терміном поверення заборгованості за кредитом по день фактичного погашення простроченої заборгованості за кредитом.
В рахунок виконання основного зобов'язання Позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття (передачі) предмету іпотеки у власність згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі у порядку, передбаченому ст.ст. 36, 37 ЗУ «Про іпотеку».
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, надала пояснення аналогічні викладеним у позові.
Відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_2 у судове засідання не зявились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причин неявки суду не повідомили.
Суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, за наявними в матеріалах справи доказами.
Представник 3-ї особи ТОВ «Торгівельна мережа «Колос» надав до суду клопотання про відмову в задоволенні позовних вимог, зазначив, що строк виконання зобов*язання за кредитним договором не наступив, а отже не було порушено строк виконання зобов*язання. Всі вимоги за договором ТОВ «ТМ «Колос» виконує в повному обсязі. Відсутність підстав для задоволення позовних вимог підтверджується рішенням Господарського суду Харківської області від 18.11.2015 року, відповідно до якого ПАТ «Дельта банк» відмовлено у позові про стягнення з ТОВ «ТМ «Колос» заборгованості в розмірі 411953,13 грн.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до п. 2.1. Договору купівлі-продажу продавець цим погоджується продати (відступити) Права вимоги та передати їх ОСОБА_4, а Покупець цим погоджується купити Права вимоги, прийняти їх і сплатити Загальну Купівельну ціну.
Відповідно до п. 2.3. Договору купівлі-продажу права вимоги переходять від Продавця до ОСОБА_4 (далі - Відступлення), та обовязки Продавця передати Права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання Продавцем та ОСОБА_4 приймання-передачі Прав вимоги.
Банк свої зобовязання за Кредитним договором повністю виконав, надавши Відповідачам кредит, в розмірі та строки передбачені кредитним договором.
Відповідно до п. 1.1.1. Кредитного договору надання Кредиту здійснюється окремими частинами, надалі за текстом кожна частина окремо - «Транш», а у сукупності - «Транші» в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості в сумі 820 000.00 гривень та зменшенням максимального ліміту заборгованості у порядку, зазначеному в п. 1.1.2. цього Договору, зі сплатою процентів за користування Кредитом в розмірі 19,5% річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості за Кредитом до «06» червня 2016 року включно, на умовах визначених цим Договором.
Відповідно до п. 1.1.3. Кредитного договору у випадку невиконання Позичальником будь якого з зобов 'язань, передбачених п.З 2.8-3.3 12. 3.3.16 цього Договору, процентна ставка за користування Кредитом встановлюється в розмірі 24.5 % річних, та починає застосовуватися до взаємовідносин Сторін за цим Договором починаючи з дня, наступного за кінцевим терміном (днем) виконання зобов'язання та діє до дня (включно)виконання умов, передбачених п. 3.3.16 цього Договору.
Відповідно до п. 1.1.4 кредитного договору у разі прострочення кінцевого терміну поверення заборгованості за кредитом, процентна ставка за договором встановлюється в розмірі 39,5 % річних та починає застосовуватися до взаємовідносин сторін за цим договором, починаючи з дня наступного за кінцевим терміном поверення заборгованості за кредитом по день фактичного погашення простроченої заборгованості за кредитом.
Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Ст. 1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов»язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов»язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом.
Згідно положенням ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов»язанням у повному обсязі або у частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов»язання. Якщо вимога за основним зобов»язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов»язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов»язання, якщо інше не встановлено щодо відшкодування, в тому числі, витрат, пов»язаних з пред»явленням вимоги за основним зобов»язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки.
Частинами першою та третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
28.08.2015р. вих.. № 18.2-843, ПАТ «Дельта банк» адресовано відповідачеві ОСОБА_2 претензію майновому поручителю за кредитним договором у в порядку ст.ст. 33, 35, 36 та 37 Закону України „Про іпотеку про виконання порушення зобов»язань щодо повернення заборгованості по кредиту та попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання зобов»язань відповідачем.
28.08.2015р. вих.. № 18.2-842, ПАТ «Дельта банк» адресовано відповідачеві ОСОБА_1 претензію майновому поручителю за кредитним договором у в порядку ст.ст. 33, 35, 36 та 37 Закону України „Про іпотеку про виконання порушення зобов»язань щодо повернення заборгованості по кредиту та попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання зобов»язань відповідачем.
Реєстру відправлення або відомостей про отримання відповідачами вказаних претензій суду надано не було.
П.38 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин » передбачено, що у випадку якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов»язання (ст.. 37 Закону України „Про іпотеку ), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ст.. 39 Закону України „Про іпотеку, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно.
Згідно з п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин » з урахуванням положень ч.3 ст. 33, ст.. 36, ч.1ст. 37 Закону України „Про іпотеку іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов»язання.
1)за рішенням суду;
2)на підставі виконавчого напису нотаріуса;
3) переходу до Іпотекодержателя права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання зобов*язання в порядку встановленому ст. 37 ЗУ «про іпотеку» та умовами цього договору;
4) продажу Іпотекодержателем від свого імені Предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку встановленому ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» та умовами цього договору.
Частиною 1 статті 37 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основногозобов'язання.
Окремого договору між сторонами про задоволення вимог іпотекодержателя укладено не було, а договором іпотеки зазначено лише загальне правило про таку можливість, а відтак, не зазначивши в договорі всі умови переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя, а зауваживши лише про загальну можливість цього, відсутні й підстави для перереєстрації права власності на предмет іпотеки.
Крім того, за змістом вищевикладених умов договору іпотеки задоволення вимог шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», є способом позасудового врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, судовий захист визначено окремим підпунктом .
За рішенням суду звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається за правилами ст.39 Закону України «Про іпотеку», згідно з якою у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають застосуванню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.
Відповідно до пункту 7.2. Договору про внесення змін № 1 до Іпотечного договору у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов*язання за договором або зобов*язанням, що забезпечено іпотекою за Договором іпотеки, іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки. Банк має право на звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог іпотекодержателя у відповідності до умов Договору іпотеки
Відповідно до вимог ст. ст. 3, 4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України позивач обрав способом судового захисту свого права - звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності на нежитлові приміщення , які передані в іпотеку.
Разом з цим частиною 3 ст. 37 Закону України „Про іпотеку" передбачено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.
Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором ще не настав, рішення про дострокове повернення кредитних коштів з відповідачей не приймалося. ПАТ «Дельта банк» звертався до Господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ «ТМ «Колос» про стягнення заборгованості за кредитним спірним договором, рішенням суду було відмовлено в задоволенні позову.
З огляду на вищенаведене, суд не приймає до уваги наданий представником позивача звіт про оцінку - нежитлових приміщень підвалу № 0-1-:-0-9 в літ «У-1», загальною площею 902,3 кв.м, розташованих за адресою: м. Харків вул. Морозова 11, проведений ТОВ «ЕК» Професіонал».
За змістом ч. 1 ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання.
Таким чином, аналізуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позивач скористався своїм правом, яке передбачено насамперед Конституцією України та звернувся до суду з позовом, однак позивачем невірно обрано спосіб захисту свого порушеного права, оскільки представником позивача в позовній заяві не вказано загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації..
Одночасно суд роз»яснює представнику позивача, що він не позбавлений можливості на звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ст. 39 Закону України „Про іпотеку.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст.. 88 ЦПК України суд вирішує питання про стягнення судового збору.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 79, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд,-
В задоволенні позову ПАТ «Дельта банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ТОВ "Торгівельна мережа "Колос" про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь держави судовий збір у розмірі 4119, 83 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова, шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги або в порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_5