АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Романюк М.М., Котушенко С.П.

при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 16 квітня 2013 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договори банківського вкладу (Вклад «Стандарт») №SAMDN0413, №SAMDN9611 та №SAMDN0162, відповідно до яких позивач передав відповідачу кошти на загальну суму 30000,0 доларів США на строк до 16 липня 2013 року зі сплатою 8% річних. Позивач звернувся до відповідача з листами про розірвання договорів, повернення сум вкладів та нарахованих відсотків, однак банк зазначені вимоги не виконав та грошові кошти не повернув. Тому, уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму вкладу №SAMDN0413 в розмірі 10000,0 дол. США, відсотки за банківський вклад в розмірі 815,06 дол. США та 3% річних за ст. 625 ЦК України в розмірі 287,67 дол. США; суму вкладу №SAMDN9611 в розмірі 10000,0 дол. США, відсотки за банківський вклад в розмірі 815,06 дол. США та 3% річних за ст. 625 ЦК України в розмірі 287,67 дол. США; суму вкладу №SAMDN0162 в розмірі 10000,0 дол. США, відсотки за банківський вклад в розмірі 815,06 дол. США та 3% річних за ст. 625 ЦК України в розмірі 287,67 дол. США.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останнім рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задоволено, стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь позивача грошові кошти за договором № SAMDN0413 (Стандарт) від 16 квітня 2013 року в розмірі 10000,0 дол. США, відсотки на банківський вклад в розмірі 815,06 дол.США та 3% річних в сумі 287,67 дол. США.; грошові кошти за договором № SAMDN9611 (Стандарт) від 16 квітня 2013 року в розмірі 10000,0 дол. США, відсотки на банківський вклад в розмірі 815,06 дол. США та 3% річних в сумі 287,67 дол. США.; грошові кошти за договором № SAMDN0162 (Стандарт) від 16 квітня 2013 року в розмірі 10000,0 дол. США, відсотки на банківський вклад в розмірі 815,06 дол. США та 3% річних в сумі 287,67 дол. США. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача судовий збір в розмірі 4514,0 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення, ухвалення нового про відмову в задоволенні позову.

Задовольняючи даний позов, суд першої інстанції виходи із того, що наявні докази укладення сторонами трьох договорів банківського вкладу у простій письмовій формі, а також докази на підтвердження факту внесення позивачем коштів в ПАТ КБ «Приватбанк» в порядку виконання умов кожного з трьох договорів банківського вкладу, але з такими висновками погодитися не можна, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до положення ст. 303 ЦПК України, і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що на підтвердження позовних вимогпозивачем надано суду оригінали договорів від 16 квітня 2013 року №SAMDN0162 «Стандарт», №SAMDN9611 «Стандарт» та №SAMDN0413 «Стандарт» (а.с. 54, 56, 58 у т.2).

У кожному з вказаних вище договорів зазначено, що позивач передає банку 10000,0 доларів США для розміщення на депозитному вкладі. Вклади оформлюються на строк 92 дні, по 16.07.2013 року включно. На суму вкладів нараховуються відсотки за ставкою 8% річних, які перераховуються на рахунок/карту НОМЕР_1. Мінімальний строк кожного з вкладів - три місяці; період нарахування відсотків за кожним з вкладів - 1 місяць.

Відповідно до пункту 1 вказаних договорів, вкладник може поповнювати свій вклад. Загальна сума поповнення протягом кожного календарного місяці не повинна перевищувати суму, що встановлена банком.

Пунктом 6 кожного з вказаних договорів передбачено, якщо по закінченню строку вкладу вкладник не заявив банку про бажання забрати свої кошти, вклад автоматично продовжується ще на один строк.

У пункті 9 сторонами договорів погоджено можливість дострокового розірвання кожного із договорів, за умови попередження один одного за два банківські дні до дати розірвання договору.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що вказані договори містять інформацію про їх оформлення у відділенні ПАТ КБ "ПриватБанк", що розташоване по вул. Леніна, 44 у м. Керчі, АРК.

Кожен з договорів містить розчерк підпису менеджеру банку, який не засвідчений штампом або печаткою юридичної особи. Крім того, під текстом договорів наявний розчерк підпису клієнта та факсимільне відтворення підпису голови правління банку і відбитку печатки банку технічними печатними засобами, що відповідає вимогам пункту 20 кожного з договорів (а.с.54, 56, 58 у т.2).

На підтвердження позовних вимог, позивачем надано суду апеляційної інстанції наступні письмові документи:

-платіжне доручення № від 16.04.2013 року, де вказаний платник ОСОБА_2; одержувач - ОСОБА_2; банк платника - РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», м. Сімферополь; призначення платежу - до вкладу договір №SAMDN0162; сума - 10000,0 дол. США; одержано банком, проведено банком - 16.04.2013 року, час проводки документа 12:35 (а.с. 55 у т. 2);

-платіжне доручення № від 16.04.2013 року, де вказаний платник ОСОБА_2; одержувач - ОСОБА_2; банк платника - РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», м. Сімферополь; призначення платежу - до вкладу договір №SAMDN9611; сума - 10000,0 дол. США; одержано банком, проведено банком - 16.04.2013 року, час проводки документа - 12:25 (а.с. 57 у т. 2);

-платіжне доручення № від 16.04.2013 року, де вказаний платник ОСОБА_2; одержувач - ОСОБА_2; банк платника - РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», м. Сімферополь; призначення платежу - до вкладу договір №SAMDN0413; сума - 10000,0 дол. США; одержано банком, проведено банком - 16.04.2013 року, час проводки документа - 12:41 (а.с. 59 у т. 2).

Кожне вищевказане платіжне доручення представлене суду у вигляді роздруківки печатного тексту на аркуші форматом А-4. Жодне з них не містить підпису працівника банку, не містить відбитку печатки або штампу банку. Згідно письмової відповіді банку, наданої в прядку виконання ухвали суду про витребування доказів від 03.02.2016 року, та письмових пояснень представника банку,кожне з вказаних вище платіжних доручень не містить електронного підпису працівника банку, засвідченого електронним підписом САБ (а.с. 75 у т. 2).

Колегія приймає до уваги пояснення представника позивача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, який зазначив, що надані суду роздруківки платіжних доручень - є «оригіналами» платіжних документів банку; будь-які інші докази дотримання письмової форми кожного з трьох вказаних вище депозитних договорів, зокрема, касові чеки, квитанції, ощадні книжки, належним чином завірені платіжні доручення, - у позивача відсутні. Викладене стверджується журналом та звукозаписом судового засідання суду апеляційної інстанції.

03 листопада 2014 року ПАТ КБ "ПриватБанк" отримано письмові звернення ОСОБА_2 від 29.10.2014 року з вимогою про розірвання кожного з наведених вище депозитних договорів та повернення сум вкладів разом із нарахованими за ними відсотками (а.с. 21-25, 28-32, 35-39 т.1), які залишені банком без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

З огляду на визначення договору банківського вкладу, що закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-III "Про банки і банківську діяльність").

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення статті 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з пунктом 1.4 Положення залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Згідно з пунктом 2.9 глави 2 «Приймання готівки» розділу IV «Касові операції банків (філій, відділень) з клієнтами» Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174, банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Наведена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові №6-118цс14 від 29 жовтня 2014 року, яка, згідно ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представлениму справі доказам у їх сукупності; приймаючи до уваги, що позивачем не представлено доказів на підтвердження факту внесення ним коштів в ПАТ КБ «Приватбанк» в порядку виконання умов договорів банківського вкладу від 16 квітня 2013 року №SAMDN0162 «Стандарт», №SAMDN9611 «Стандарт» та №SAMDN0413 «Стандарт»; встановивши факт недодержання письмової форми вищевказаних договорів банківського вкладу, - колегія дійшла висновку, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Суд звертає увагу, що відсутність підстав для стягнення на користь позивача сум депозитних вкладів зумовлює необхідність відмови у задоволенні похідних позовних вимог про стягнення відсотків за депозитними договорами та 3% річних за ст. 625 ЦК України.

Колегія наголошує, що позивачем, на підтвердження своїх позовних вимог, ощадна книжка, картка/рахунок або інший документ, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту - суду не надані.

Надані представником позивача роздруківки платіжних доручень від 16 квітня 2013 року №, №, № не містять підпису працівника банку, який прийняв готівку, і відбитку печатки (штампа) (а.с. 55, 57, 59 т.2). Крім того, згідно письмових пояснень банку, жоднез вказаних вище платіжних доручень не містить електронного підпису працівника банку, засвідченого електронним підписом САБ (а.с. 82 - 85 у т. 2). Отже, зазначені платіжні доручення не відповідають вимогам ст.ст. 58, 59 ЦПК України.

Представлена суду комп»ютерна роздруківка від 21.10.2014 року виписки за період 01.03.2012 - 21.10.2014 років за основною карткою НОМЕР_2 ОСОБА_2, з посиланням на рахунок НОМЕР_1, не містить інформації про отримання банком від позивача депозитних вкладів у розмірі по 10000,0 дол. США. Крім того, роздруківка не містить посилань на депозитні договори від 16 квітня 2013 року №SAMDN0162 «Стандарт», №SAMDN9611 «Стандарт», №SAMDN0413 «Стандарт», адже номери наведених у роздруківці договорів викладені із частковим заміщенням даних зірочками (а.с. 60 у т. 2).

Колегія звертає увагу, що ПАТ КБ «Приватбанк» позов не визнає у зв»язку з недотриманням належної простої письмової форми депозитних договорів від 16 квітня 2013 року №SAMDN0162 «Стандарт», №SAMDN9611 «Стандарт», №SAMDN0413 «Стандарт», а також посилається на відсутність доступу до електронних та інших носіїв інформації банку у зв»язку з анексією АРК.

Клопотань про надання інших доказів чи витребування їх судом, зокрема про призначення відповідної судової експертизи, позивачем та його представником не заявлено.

Колегія звертає увагу, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного вище, колегія дійшла висновку, що рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313 - 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді