Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2227/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Щенюченко С. В.
Доповідач Фомічов С. Є.
УХВАЛА

Іменем України

22.11.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - Фомічова С.Є.

суддів - Гайсюка О.В.

Карпенка О.Л.

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні домоволодінням, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні домоволодінням.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що на праві приватної власності йому належить 1/2 частка житлового будинку по АДРЕСА_1, яку він отримав в спадщину за законом після смерті своєї матері ОСОБА_5 Крім позивача, спадкоємцем першої черги є брат позивача ОСОБА_4 Позивач та відповідач в установлений законом термін прийняли спадщину та в нотаріальній конторі отримали правовстановлюючі документи. Незважаючи на те, що позивач має право проживати у вказаному будинку, його рідний брат - відповідач ОСОБА_4 перешкоджає йому користуватися вказаним майном: не дозволяє позивачу проживати у будинку та користуватися господарськими будівлями і присадибною ділянкою.

Відповідач самостійно, без згоди позивача забрав ключі від запорів вхідних дверей будинку та господарських будівель і не дає йому ключі від цих дверей, тим самим не дає йому можливості зайти в ці приміщення. Відповідач, погрожуючи йому, не дає можливості зайти на прибудинкову територію, в тому числі прибудинкову земельну ділянку. До того ж відповідач не дає згоди на реєстрацію позивача, перешкоджає йому проживати у будинку, тобто позбавляє його житла.

Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2016 року зазначений позов задоволено частково. Зобов'язано відповідача не чинити перешкод у користуванні 1/4 частиною житлового будинку та господарсько-побутових будівель, що розташовані на території домоволодіння по АДРЕСА_1 та належать позивачеві на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 22 червня 2016 р. державним нотаріусом Новомиргородської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 585. В решті позову відмовлено. Вирішено питання по судовим витратам.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2016 року, яка на їх думку ухвалено з порушенням норм діючого законодавства.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_4 та його представника, ОСОБА_6, які підтримували доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду та обґрунтованість доводів апеляційної скарги у встановлених статтею 303 ЦПК України межах, колегія суддів вважає, що передбачених законом підстав для її задоволення немає.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач, своїми діями, чинить перешкоди позивачу у користуванні у користуванні 1/4 частиною житлового будинку та господарсько-побутових будівель, чим порушує його право на житло, яке підлягає захисту шляхом усунення створених перешкод.

Вказаний висновок відповідає обставинам справи, яким суд дав належну правову оцінку.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, матері сторін, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 08 червня 2007 року державним нотаріусом Новомиргородської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1038, належала 1/2 частина домоволодіння по АДРЕСА_1. Після її смерті 05 серпня 2015 року сторони успадкували належне їй майно у встановленому законом порядку.

Тому позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22 червня 2016 р. державним нотаріусом Новомиргородської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 585, належить 1/2 частина спадщини: 1/4 частина житлового будинку та господарсько-побутових будівель, що розташовані на території домоволодіння по АДРЕСА_1, відповідачу також належить 1/4 частина спадщини: 1/2 частина житлового будинку та господарсько-побутових будівель, що розташовані на території зазначеного домоволодіння.

Відповідно до ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, на відповідача також покладений процесуальний обов'язок доказування своїх доводів і заперечень.

Крім того, у ч. 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника або місцезнаходження його майна.

Статтею 319 ЦК України встановлені загальні підстави здійснення власником права власності, відповідно до яких останній володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 ЦК України встановлений принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вказаних норм права, власник має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає у користуванні та розпорядженню належним йому майном. При цьому характерною ознакою такого способу захисту права власності є те, що такі перешкоди об'єктивно існували, внаслідок чого порушували права власника і були протиправними.

Згідно до положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

Тому, враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_4 порушено право позивача на користування ? частиною житлового будинку та господарсько-побутових будівель.

Питання щодо визначення часток в даному будинку та при господарських будівель стороною відповідача не ставилося. Крім того, це питання не є безумовною підставою для захисту прав власника шляхом вирішення спору щодо усунення перешкод в користуванні власністю, на що вказує сторона в апеляційній скарзі.

Враховуючи вищевикладені обставини дії відповідача пов'язані зі створенням перешкод в користуванні та проживанні позивача в квартирі, порушують його законне право, яке підлягає захисту в судовому порядку.

Відповідачем не спростовано належними та беззаперечними доказами підстав заявлених позовних вимог про усунення перешкод у користуванні майном.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що рішення суду ухвалене з порушенням норм права, а відтак є незаконним.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області С.Є. Фомічов