Справа № 487/2352/15-ц
Провадження № 6/487/1/16
УХВАЛА

Іменем України

25.01.2016 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Андрощука В.В., при секретарі Забродській Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва заяву Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про затвердження мирової угоди, укладеної між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" та ОСОБА_1,-

ВСТАНОВИВ:

31.03.2015 року до суду звернувся заступник начальника Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про затвердження мирової угоди, укладеної 27.11.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна та ОСОБА_1 щодо порядку виконання виконавчого листа, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва по справі №2-1-3855/2010 за позовом ПАТ ОТП Факторинг Україна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Представник Заводського відділу ДВС ММУЮ та представник ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до судового засідання не з'явились надали заяву про розгляд справи без їх участі.

ОСОБА_1 до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 175 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" сторони мають право укласти мирову угоду про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її суду за місцем виконання рішення для визнання. Суд має право перевірити та не визнати мирову угоду або не прийняти відмови стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб.

Таким чином, мирова угода в процесі виконання не може стосуватися питання про встановлення фактичних обставин та відповідних правовідносин, а основною метою такої угоди є встановлення (зміна) способу та порядку виконання ухваленого судового рішення, стосуватися лише прав та обов'язків сторін.

Проте, з наданих суду документів вбачається, що загальний розмір заборгованості, яка стягнута за рішенням суду становить 1 087 705,31 грн.

Між тим, в мировій угоді сума заборгованості визначена станом на день укладання цієї Мирової угоди у доларах США та ця сума, враховуючи курс гривні до долара США на час укладання мирової угоди, значно перевищує розмір заборгованості, що визначений рішенням суду.

Отже, умови мирової угоди фактично виходять за межі рішення суду, яке виконується.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що умови мирової угоди не відповідають рішенню суду, суд не вбачає підстав для визнання мирової угоди.

На підставі викладеного, керуючись ст. 293, 372 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про затвердження мирової угоди, укладеної 27.11.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна та ОСОБА_1 щодо порядку виконання виконавчого листа, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва по справі №2-1-3855/2010 за позовом ПАТ ОТП Факторинг Україна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів з дня її проголошення та може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва у строк та в порядку, передбачені ст. ст. 294-296 ЦПК України.

Суддя В.В. Андрощук