АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХ В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2016року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.,

суддів: Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі: Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 09.10.2015 у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк», ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ПАТ «КБ «Правекс-Банк» про визнання припиненим договору поруки. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 02.08.2007 між нею та ПАТ КБ «Правекс-Банк» був укладений договір поруки №719-007/07Р, яким забезпечувалося зобов'язання відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором №719-007/07Р. Разом з тим, позивач вважає, що договір поруки є припиненим, оскільки відповідач протягом 6 місяців з дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором, не пред'явив вимог до поручителя. Крім того, відбулося збільшення обсягу відповідальності поручителя без його згоди, у зв'язку із збільшенням банком розміру відсотків з 11,99% до 15,99% станом на 11.10.2008 до моменту виникнення непогашеної заборгованості по кредиту і відсоткам з 01.11.2008. В зв'язку з цим, позивач просила визнати припиненою поруку за договором поруки №719-007/07Р від 02.08.2007.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09.10.2015 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк», ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим - відмовлено.

Справа № 757/34054/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/853/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Литвинова І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Не погоджуючись з ухваленим судовим рішенням, представником ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій він посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для її вирішення. Також зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що кредитором не було пред'явлено вимоги до поручителя протягом 6 місяців з моменту непогашення чергового платежу по договору з 01.11.2008. Вказує, що суд не застосував до спірних правовідносин постанову Верховного Суду України від 17.09.2014 у справі № 6-53цс14, яка є обов'язковою для всіх судів, та положення ч. 1 ст. 559 ЦК України, незважаючи на те, що у даній справі порука підлягала припиненню у зв'язку із збільшенням обсягу відповідальності поручителя без його згоди, бо відповідач підвищив розмір відсоткової ставки не попередивши про це поручителя. Враховуючи вищевикладене вважає рішення суду необґрунтованим, просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов повністю.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав та просив про задоволення заявлених вимог.

Інші учасники розгляду в судове засідання не з'явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Тому, керуючись ст.ст. 303-1, ч. 2 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 02.08.2007 між ОСОБА_2 та АКБ «Правекс-Банк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «КБ «Правекс-Банк» був укладений кредитний договір № 719-007/07Р, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті у розмірі 37501,00 дол. США для оплати позичальником вартості автомобіля, що купується за договором купівлі-продажу автомобіля № 441852 від 26.07.2007, а також з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування автомобіля, укладення яких здійснюється на підставі і з урахуванням вимог п. 6.1.11 даного договору.

Кредит наданий позичальнику терміном з 02.08.2007 по 02.08.2014 зі сплатою 11,99 % річних.

З метою забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором, 02.08.2007 між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «Правекс-Банк» укладений договір поруки № 719-007/07Р. За умовами укладеного договору поруки Поручитель зобов'язується нести солідарну майнову відповідальність перед Банком за виконання Позичальником в повному обсязі зобов'язань за кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом (п. 1.1 договору поруки).

Згідно п. 2.1 договору поруки поручитель зобов'язується у випадку невиконання або неналежного виконання позичальника своїх зобов'язань за кредитним договором виконати за нього зобов'язання перед кредитором на умовах, у порядку та у строки, встановлені кредитним договором, зазначеним у п. 1.1 даного договору, із змінами та доповненнями до нього.

Пунктом 1.3 договору поруки передбачено, що поручитель дає свою згоду на збільшення розміру забезпеченого порукою зобов'язання позичальника, що може виникнути у майбутньому, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, у випадку внесення позичальником та кредитором змін та доповнень до кредитного договору, або у випадку внесення змін до кредитного договору та/або цього договору Кредитором в односторонньому порядку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що укладаючи договір поруки, позивач надав свою згоду на збільшення розміру забезпеченого порукою зобов'язання позичальника, що може виникнути у майбутньому, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 та ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За змістом указаних норм матеріального права поручитель, хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором.

За положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Однією з підстав припинення поруки є такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у договорі поруки, укладеному між позивачем та ПАТ «КБ «Правекс-Банк» наявна умова, що збільшення обсягу відповідальності можливе без узгодження з поручителем, тобто без його повідомлення про такі зміни. Отже ще при укладенні договору позивач надала свою згоду на збільшення відповідальності. А відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання поруки припиненою за договором поруки № 719-007/07Р від 02.08.2007, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «Правекс-Банк».

Перевіряючи доводи позивача стосовно припинення поруки у зв'язку з пропуском шестимісячного строку з дня здійснення позичальником останнього платежу по кредиту колегія суддів виходить з наступного.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Як роз'яснив Верховний Суд України у Поставі від 14.09.2016 у справі № 6-223цс16 виходячи з положень частини четвертої статті 559 ЦК України, вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинна бути пред'явлена у судовому порядку в межах строку дії договору поруки, або протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

В даній справі умовами кредитного договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами до 02.08.2014. Разом з тим, як вбачається з пояснень сторін, кредитор реалізував право вимоги погашення заборгованості, звернувшись з позовом до суду в 2013 році. Дані про направлення дострокової вимоги до пред'явлення позову в матеріалах справи відсутні, а тому твердження позивача про припинення поруки щодо всього зобов'язання є необґрунтованими.

Верховний Суд України у вже згаданій вище Постанові також вказав на те, що якщо умовами кредитного договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень ч. 4 ст. 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

На підтвердження обставини здійснення позичальником останнього платежу по кредиту позивачем була надано копія розрахунку заборгованості, яка була додатком до позовної заяви банку про стягнення заборгованості. Проте вказаний розрахунок не мітить графи щодо здійснених платежів по кредиту, до того ж не є первинною банківською документацією, поданий в якості доказу в іншій справі, що унеможливлює його оцінку у цій справі. Крім того, в даному провадженні не можливо достовірно встановити дату пред'явлення дострокової вимоги банку, бо сторонами суду не були представлені відповідні докази. Як було встановлено в судовому засіданні апеляційного суду, розгляд справи про стягнення заборгованості триває, а отже вказані обставини можуть бути перевірені. В даній справі, обставини щодо припинення поруки у зв'язку з пропуском шестимісячного строку з дня здійснення позичальником останнього платежу по кредиту є недоведеними, а тому вказані вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам закону, суд повно і об'єктивно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін зібраними у справі доказами, яким дав належну правову оцінку і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 09.10.2015 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: