Справа № 456/4574/15-ц
Провадження № 2/456/394/2016
РІШЕННЯ

іменем України

(ЗАОЧНЕ)

25 лютого 2016 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Гулкевича О. В. ,

при секретарі Кулешник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Стрию цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

позивач звернувся до відповідача з позовом, в якому просив стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором в розмірі 533 646 грн. 01 коп. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 12.10.2007р. відповідач уклав кредитний договір № DN81AR031110052 з КБ «Приватбанк». Згідно з умовами вказаного договору кредиту відповідачу було надано кредит у вигляді не поновлювальної кредитної лінії на принципах поворотності, платності, строковості у сумі 109 717,20 грн. з кінцевим строком погашення до 10.10.2014 р.

Відповідач не надавав своєчасно кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, відповідно до договору, тобто свої зобов'язання не виконав, тому відповідно до вимог ст.ст.526,527,530,1054 ЦК України позивач просив стягнути з нього заборгованість, яка станом на 15.10.2015р. становить 533 646,01 грн., з яких: 91416,41 грн. - заборгованість за кредитом; 50527,63 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 23599,41 грн. - заборгованість та комісією за користування кредитом, 368102,56 грн. пеню за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти заочного розгляду справи.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про місце і час розгляду справи, повторно в судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав.

Суд, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, вирішив справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач належним чином повідомлявся про місце і час розгляду справи, що підтверджується наявними у справі судовими повістками. Однак, згідно поштової кореспонденції зазначені повістки про виклик відповідача в судові засідання 25.01.2016р. та 25.02.2016р., які надсилалися відповідачу за останньою відомою адресою місця проживання, повернуті за закінченням терміну зберігання, оскільки відповідач для отримання таких в поштове відділення не з'явився.

У відповідності до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Окрім цього, вимогами ст.77 ч.1 ЦПК України передбачено, що сторони повинні повідомляти про зміну місця свого проживання (перебування, знаходження) і у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судову адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Оскільки сторони в судове засідання не з'явилися, суд, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, вирішив справу за відсутності останніх на підставі наявних у ній доказів.

Згідно із ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь з справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.55 Конституції України та положень ст.ст.3, 11, 15, 59, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін самостійно, на власний розсуд розпоряджається своїми правами й зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 ЦК України не передбачає односторонньої відмови від виконання зобов'язання.

Відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст.ст.610,611,612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № DN81AR031110052 від 12.10.2007р. КБ «Приватбанк»надав відповідачу на умовах поворотності, платності, строковості у сумі 109 717,20 грн. з кінцевим строком погашення до 10.10.2014 р.

Зазначений договір передбачав сплату відповідачем відсотків за користування кредитом у розмірі 0,80% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячну винагороду у розмірі 0,50% від суми виданого кредиту в період з 12 по 16 число кожного місяця (п.7.1 договору). При порушенні зобов'язання із погашення кредиту позичальник зобов'язався сплачувати пеню у розмірі 0,15% від суми просроченої заборгованості по кредиту за кожен день просрочки, але не менше 1 грн. (п.7.4).

Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав повністю, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач зобов'язання, передбачені договором, не виконав, своєчасно не надав банку кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору.

У зв'язку з порушенням виконання зобов'язання за кредитним договором відповідач станом на 15.10.2015р. заборгував позивачу 533 646,01 грн., з яких: 91416,41 грн. - заборгованість за кредитом; 50 527,63 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 23 599,41 грн. - заборгованість та комісією за користування кредитом, 368 102,56 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором.

Стаття 60 ЦПК України визначає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позову своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, у справах про невиконання умов будь-яких договорів позивач має довести, що у відповідача є зобов'язання, яке ним не виконано, а відповідач, відповідно, що зобов'язання ним виконано відповідно до умов договору, або не виконано не з його вини.

Однак, як безспірно вбачається з матеріалів справи, банком на підтвердження позовних вимог подано розрахунок заборгованості, в якому відображено всі операції щодо отримання позичальником ОСОБА_1 кредиту, вичерпну інформацію про наявність заборгованості (а.с.5-6).

Всупереч вищенаведеному відповідачем не надано жодного доказу та спростування розрахунку поданого позивачем та належного виконання зобов'язань за договором, тому суд вважає, що є всі підстави стягнути з відповідача заборгованість, яка станом на 15.10.2015р. становить 533 646,01 грн.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України позивачем понесені судові витрати в розмірі 8004,69 грн., які також підлягають стягненню з відповідача на користь банку.

Керуючись ст.ст. 10,60,209,212-215,218,224-226 ЦПК України, ст.ст.526,527,530,625,1054 ЦК України, суд

вирішив:

позов задоволити. Стягнути із ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (49094 м.Дніпропетровськ, вул.Набережна Перемоги,50, , рахунок № 3111, МФО 305299) заборгованість станом на 15.10.2015р. в розмірі 533 646 (п'ятсот тридцять три тисячі шістсот сорок шість) грн. 01 коп., з яких: 91 416,41 грн. - заборгованість за кредитом; 50 527,63 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 235 99,41 грн. - заборгованість та комісією за користування кредитом; 368 102,56 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором, а також 8004 (вісім тисяч чотири) грн. 69 коп. судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий-суддя О. В. Гулкевич