Ухвала

іменем україни

23 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

Попович О.В., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 24 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю«Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду із позовом, в обґрунтування якого зазначало, що 05 червня 2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 818, за яким банк надав позичальнику кредит в розмірі 49 500 доларів США, а ОСОБА_4 зобов'язалася повернути наданий кредит і сплатити проценти за його користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

Виконання умов указаного договору забезпечено іпотечним договором № 818, укладеним 06 червня 2007 року між банком і ОСОБА_3, предметом якого є житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1, загальною площею 341, 88 кв.м.

29 січня 2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 81, за яким банк надав позичальнику кредит в розмірі 49 500 доларів США, а ОСОБА_3 зобов'язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за його користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

На забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору, 30 січня 2007 року між банком та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір № 81/81, відповідно до якого останній передав банку в іпотеку будинок АДРЕСА_1, загальною площею 122, 10 кв.м.

У результаті порушення умов кредитних договорів утворилася заборгованість, яку позичальник, незважаючи на вимоги, не погасила.

17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», яке є правонаступником ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір про відступлення прав вимоги та договір про передачу прав за договорами забезпечення, відповідно до якого банк відступив фактору свої права вимоги за кредитними договорами, а також за іпотечними договорами.

Посилаючись на те, що відповідачі неналежним чином виконують зобов'язання за кредитними договорами, у зв'язку з чим виникла заборгованість, зокрема за кредитним договором № 818 станом на 01 липня 2013 року у розмірі 697 650 грн 78 коп. та за кредитним договором № 81 станом на 30 червня 2013 року у розмірі 669 647 грн 63 коп., позивач просив суд в рахунок погашення вказаної заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки - будинок з надвірними спорудами, житловою площею 216, 87 кв.м., загальною площею 341, 88 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 03 березня 2014 року позов задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 818 від 05 червня 2007 року, укладеним між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_4 та за кредитним договором № 81 від 29 січня 2007 року, укладеним між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_3, звернуто стягнення на предмет іпотеки - будинок з надвірними спорудами, житловою площею 216, 87 кв.м., загальною площею 341, 88 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 24 червня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи» просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Статтею 213 ЦПК Українипередбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з ст. 214 ЦПК Українипід час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 818, за яким банк надав позичальнику кредит в розмірі 49 500 доларів США, а ОСОБА_4 зобов'язалася повернути наданий кредит і сплатити проценти за його користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

Виконання умов указаного договору забезпечено іпотечним договором № 818, укладеним 06 червня 2007 року між банком і ОСОБА_3, предметом якого є житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1, загальною площею 341, 88 кв.м.

29 січня 2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 81, за яким банк надав позичальнику кредит в розмірі 49 500 доларів США, а ОСОБА_3 зобов'язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за його користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

У забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору, 30 січня 2007 року між банком та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір № 81/81, відповідно до якого останній передав банку в іпотеку будинок АДРЕСА_1, загальною площею 122, 10 кв.м.

Відповідно до розрахунку, наданого банком, заборгованість за кредитним договором № 818 станом на 01 липня 2013 року складає 697 650 грн 78 коп., а за кредитним договором № 81 станом на 30 червня 2013 рокускладає 669 647 грн 63 коп

17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», яке є правонаступником ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір про відступлення прав вимоги та договір про передачу прав за договорами забезпечення, відповідно до якого банк відступив фактору свої права вимоги за вказаними кредитними та іпотечними договорами.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із їх доведеності.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив того, що позивачем не було повідомлено відповідачів про укладення договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, а також висновки місцевого суду суперечать вимогам Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Проте погодитися з такими висновками апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 516 ЦК Українизаміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У ч. 2 ст. 517 ЦК Українипередбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов'язку погашення кредиту взагалі, що судом апеляційної інстанції при вирішенні справи не враховано.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі - Закон).

Нормами Закону встановлено тимчасову заборону у визначених цим законом випадках на примусове стягнення нерухомого житлового майна, яке вважається предметом іпотеки згідно з ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: 1) таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; 2) загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

В цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Отже, мораторій не звільняє від виконання зобов'язання, а є відстроченням виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта.

Встановлений Законом № 1304-VII мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов'язань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові № 6-46цс15 від 15 квітня 2015 року.

Враховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом не встановлені, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК Українищодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 24 червня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.П. Касьян Головуючий
Судді:В.І. Амелін Т.П. Дербенцева О.В. Попович В.О. СавченкоСудді: В.І. Амелін