АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/541/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : Коваль А. Б.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКарпенко О. В.
суддівПальонного В. С. , Фетісової Т. Л.
при секретаріВинник І. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу Уманського комунального підприємства «Комунальник» на заочне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Уманського комунального підприємства «Комунальник» про стягнення заробітної плати, невиплаченої при звільненні працівника, компенсації за затримку розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди,

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів ,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_6 звернулась до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до Уманського комунального підприємства «Комунальник» про стягнення заробітної плати, невиплаченої при звільненні працівника, компенсації за затримку розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди, посилаючись в обґрунтування заявленого позову на те, що вона працювала в УКП «Комунальник» з 20 червня 2014 року по 31 жовтня 2014 року за цивільно-правовими договорами, менеджером.

Заробітна плата залежала від кількості зданих на підприємство коштів в розмірі 5 %.

Не дивлячись на те, що належні їй до виплати кошти на підприємстві були, оскільки були зібрані безпосередньо позивачкою і здані відповідачеві, зазначає ОСОБА_6, обумовлену цивільно-правовими договорами оплату своєї роботи вона не отримала.

ОСОБА_6 вказує, що на її численні звернення керівництво відповідало відмовою, посилаючись на те, що коштів немає. Така ситуація триває вже значний час, керівництво ухиляється від виплати, що призводить до того, що її родина перебуває у важкому матеріальному становищі, в тому числі не має можливості виконувати свої зобов'язання щодо оплати за комунальні послуги.

Вважаючи свої права порушеними, ОСОБА_6 звернулась за їх захистом до Уманського міськрайонного суду Черкаської області та просила постановити судове рішення, яким стягнути із Уманського комунального підприємства «Комунальник» на її користь заборгованість по виплаті заробітної плати за жовтень 2014 року в розмірі 399,50 грн., компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату в розмірі 5951,98 грн., компенсацію за затримку заробітної плати відповідно до індексу інфляції у сумі 136,06 грн. та моральну шкоду у сумі 6972,00 грн., оскільки внаслідок неправомірних дій відповідача були суттєво порушені її нормальні життєві зв'язки і вона потребувала прикладення додаткових зусиль для відновлення попереднього стану.

Заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04 червня 2015 року позов ОСОБА_6 - задоволено частково.

Стягнуто із Уманського комунального підприємства «Комунальник» на користь ОСОБА_6 заборгованість по виплаті заробітної плати за жовтень 2014 року в розмірі 399,50 грн.; компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату в розмірі 5951,98 грн.; компенсацію за затримку заробітної плати в сумі 136,37 грн. та моральну шкоду в сумі 5000,00 грн.

В апеляційній скарзі директор Уманського комунального підприємства «Комунальник», вважаючи що суд першої інстанції не повно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить повністю скасувати заочне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04 червня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_6 відмовити повністю.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Уманського комунального підприємства «Комунальник» підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції до скасування із ухваленням нового, виходячи із наступного.

Згідно вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування або зміни постановленого судом першої інстанції рішення є невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин справи, постановлення рішення із порушенням вимог матеріального або процесуального права.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заявлених ОСОБА_6 позовних вимог та необхідності стягнення з УКП «Комунальник» на користь ОСОБА_6 заборгованості по виплаті заробітної плати, компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату та моральної шкоди, посилаючись на те, що оскільки згідно укладених між сторонами цивільно-правових договорів ОСОБА_6 працювала в УКП «Комунальник» на посаді менеджера, і після припинення строку дії договору, з нею не було проведено остаточного розрахунку, чим порушено трудові права позивачки, то на її користь підлягають стягненню вищевказані суми.

Проте, із такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися, виходячи із наступного.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, ОСОБА_6 на підставі укладених цивільно-правових договорів у період з 20 червня 2014 року по 31 жовтня 2014 року виконувала роботи менеджера по укладенню договорів на вивіз твердих побутових відходів з мешканцями с. Родниківка, Уманського району.

Відповідно до вимог ст. 626 ЦК України цивільно-правовий договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як вбачається з п.п. 1.1-1.3 укладених між сторонами цивільно-правових договорів ОСОБА_6./як виконавець за договором/ зобов'язується на свій ризик за винагороду виконувати для УКП «Комунальник» /як замовника за договором/ індивідуально визначену роботу (надати послугу), а саме укласти договори на вивіз твердих побутових відходів з мешканцями с. Родниківка, Уманського району, а УКП «Комунальник» зобов'язується оплатити виконані роботи (надані послуги). Виходячи із змісту та суті укладених між сторонами цивільно - правових договорів, дані договори є договорами підряду, що регулюються ст. 837-864 ЦК України.

Також із змісту даних договорів вбачається, що виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підлягає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку, не має право на одержання допомоги із соціального страхування, не сплачує страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв»язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, що додатково підтверджує неправильність висновку суду першої інстанції про наявність між сторонами спору трудового договору.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язуються виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, позивачка ОСОБА_6 не приймалася на роботу відповідачем за трудовим договором, ніколи не перебувала в штаті даного комунального підприємства, в неї відсутній відповідний запис в трудовій книжці, заробітна плата, як працівнику Уманського комунального підприємства «Комунальник» ОСОБА_6 не нараховувалася, передбачені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації на позивачку не розповсюджувалися, що прямо витікає із змісту цивільно-правових договорів, укладених між позивачкою та Уманським комунальним підприємством «Комунальник» та спростовує висновок суду першої інстанції про порушення саме трудових прав позивачки.

Отже, основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Як витікає із змісту п. 2.1, 2.2 укладених цивільно-правових договорів оплата ОСОБА_6 проводились за результатами виконаних робіт (наданих послуг) на підставі актів здавання-приймання виконаних робіт, тобто за ціною договорів, що є обов'язковою складовою договорів підряду (ст. 843 ЦК України).

Згідно вимог статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона /підрядник/ зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони /замовника/, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

При розгляді справи суд першої інстанції не визначився із характером спірних правовідносин, що призвело до ухвалення незаконного і необґрунтованого рішення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції не вірно було застосовано норми матеріального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам даної справи, у зв'язку із чим рішення суду першої інстанції підлягає до скасування із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заявлених ОСОБА_6 позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Уманського комунального підприємства «Комунальник» - задовольнити.

Заочне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Уманського комунального підприємства «Комунальник» про стягнення заробітної плати, невиплаченої при звільненні працівника, компенсації за затримку розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди - скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити ОСОБА_6 в задоволенні позовних вимог до Уманського комунального підприємства «Комунальник» про стягнення заробітної плати, невиплаченої при звільненні працівника, компенсації за затримку розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь Уманського комунального підприємства «Комунальник» сплачений при подачі апеляційної скарги судовий збір в сумі 1515 грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :