Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1313/16-ц

27 жовтня 2016 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківскої області

в складі: головуючого-судді Вінтоняк М.Б.

секретаря Cкоблей О.В.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з будинку без надання іншого житлового приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про виселення з будинку без надання іншого житлового приміщення, мотивуючи тим, що вона є одноосібним власником житлового будинку і господарських споруд, що по вул. Шевченка, 470 в с.Битків Надвірнянського району Івано-Франківської областіна підставі договору дарування від 15 липня 1993 року, зареєстрованого у Івано-Франківському ОБТІ за № 515. У вказаному будинку проживають її син ОСОБА_3 з дружиною і дитиною, її колишній чоловік ОСОБА_2 та їхній син ОСОБА_4.

З 02.09.1995 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2. Шлюб між ними розірвано 29 травня 2003 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу І-НМ №060656 (додається). Причиною розірвання шлюбу було те, що відповідач протягом всього часу спільного проживання зловживав алкогольними напоями , в нетверезому стані безпідставно влаштовував скандали, наносив образи, побої та погрози.

Після розірвання шлюбу відповідач продовжує проживати у вказаному житловому будинку без реєстрації.

Після розірвання шлюбу поведінка відповідача тільки погіршилася.

Позивач вказує, що відповідач зловживає алкоголем, вчиняє сварки та погрожує фізичною розправою, систематично порушує правила співжиття, створює несприятливі умови для подальшого проживання в одному будинку. З приводу такої поведінки відповідача вона та її невістка неодноразово зверталися в поліцію. З відповідачем проводилися профілактичні бесіди ,притягували да адміністративної відповідальності ,виносили офіційні застереження з приводу недопустимості ним протиправної поведінки по відношенню до неї та дітей. Однак заходи запобігання і впливу виявилися безрезультатними. Відповідач і на даний час створює нестерпні умови для її проживання у будинку, а саме вчиняє сварки під час яких намагається побити її.

Так як відповідач створює всі умови для того, щоб вона та її діти не мали спокійного життя, вона змушена звернутися із позовом в суд про виселення ОСОБА_2 з житлового будинку із-за неможливості спільного з ним проживання без надання іншого житла.

В судовому засіданні позов підтримала з підстав вказаних у позовній заяві і просить постановити рішення, яким виселити ОСОБА_2 з житлового будинку із-за неможливості спільного з ним проживання без надання іншого житла.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав і пояснив,що з 1995 року по 2003 рік перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачем. У шлюбі в них народився син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. З 1995 року і по даний час він проживає у жилому будинку за адресою смт. Битків, вул. Шевченка, 470, який належить позивачу. За час проживання у вказаному жилому будинку він разом з позивачкою провели його реконструкцію, добудували кімнати, ванну, побудували господарські споруди.

За час спільного проживання з позивачкою у них часто виникали сварки із-за різних поглядів на життя, на ведення домашнього господарства, однак вважає,що він не створює нестерпних умов для проживання позивачці.

На виселення з даного жилого будинку не згідний, так як він приймав участь своєю працею та коштами в розбудові будинку, його ремонті, спорудженні господарських будівель , крім того він інвалід другої групи та іншого житла немає.

Суд,вислухавши пояснення сторін,заслухавши пояснення свідків,дослідивши письмові докази вважає,що в позові слід відмовити з наступних підстав.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що з 1995 року до 2003 року позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 19.05.2003 року. Сторони проживають у житловому будинку по вул. Шевченка,470 в с.Битків Надвірнянського району Івано-Франківської області, власником якого є позивачка на підставі договору дарування від 15 липня 1993 року. Також, у будинку разом із ними проживає їх спільний син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 і син позивачки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 з сім*єю. Відповідач проживає у спірному жилому будинку без реєстрації.

Судом встановлено,що відповідач вселився у спірний жилий будинок зі згоди позивачки як член її сім*ї.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно дост. 321 цього ж Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно з ст..156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

У відповідності із ст..157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Ст. 116 ЖК Української РСР передбачено ,що якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

В судовому засіданні встановлено ,що відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє насильство в сім'ї, ображає позивачку та дітей , погрожує їм фізичною розправою, знищенням будинку, чим створює неможливі умови для сумісного проживання.

Позивачка не може спокійно проживати у належному їй на праві власності будинку через антигромадську поведінку відповідача. Вказані обставини підтверджуються показами свідків ОСОБА_5,ОСОБА_6, які суду показали, що відповідач постійно влаштовує скандали, виганяє дружину з будинку та показами свідка дільничного інспектора Хім*як Ю.Ю. , який зазначив, що на застосовані до відповідача заходи впливу та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності останній не реагує.

Як вбачається з матеріалів справи згідно висновку від 02.04.2016 року ,затвердженого начальником Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області з відповідачем було проведено профілактичну бесіду про недопущення вчинення протиправних дій відносно позивачки, а згідно висновку від 23.04.2016 року , затвердженого начальником Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області відповідачу було винесено офіційне попередження про недопущення вчинення протиправних дій відносно заявниці в майбутньому.

Згідно постанови Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24 лютого 2016 року провадження по адміністративній справі відносно відповідача за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення насильства в сім*ї закрито на підставі ст..22 КУпАП і йому винесено усне зауваження .

В той же час судом встановлено ,що відповідач є інваддом другої групи,що підтверджується довідкою МСЕК від 18.10.2016 року .

Згідно характеристики ,виданої Битківською селищною радою 21.09.2016 року , по місцю проживання відповідач характеризується позитивно.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»під час вирішення справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК Української РСР осіб, які систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід керуватися тим, що під час тривалої антигромадської поведінки виселення винного може статися під час повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ тощо.

В судовому засіданні встановлено, що 27.06.2016 року позивач повторно зверталася до Надвірнянського ВП ГУНП з повідомленням про неправомірні дії відносно неї відповідача , однак рішення по суті повідомлення на даний час не прийнято.

Враховуючи те,що в судовому засіданні позивачем не надано достатньо належних і допустимих доказів про те,що відповідач систематично порушує правила співжиття,що робить неможливим проживання позивачки у спірному жилому будинку , суд вважає,що в позові слід відмовити із-за недоведеності.

Оскільки, для застосування ст. 116 ЖК Української РСР і виселення відповідача без надання іншого житлового приміщення необхідна наявність заходів попередження відповідача про наступне виселення через систематичні порушення правил співжиття, тому суд вважає, що відповідача необхідно попередити про наступне виселення з житлового будинку №470 по вул. Шевченка в с. Битків Надвірнянського району Івано-Франківської області через систематичні порушення правил співжиття.

Суд не бере до уваги висновок від 26.05.2016 року ,затверджений начальником Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області про проведення з відповідачем профілактичної бесіди про недопущення вчинення протиправних дій проти невістки позивачки ОСОБА_7 , так як остання не є стороною по справі.

На підставі ст..ст. 116,150,156,157 ЖК України,ст..321,391 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з будинку без надання іншого житлового приміщення відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про наступне виселення з житлового будинку № 470 по вул. Шевченка в с. Битків, Надвірнянського району Івано-Франківської області через систематичні порушення правил співжиття.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд.

Суддя Вінтоняк М.Б.

Повний текст рішення виготовлено 01.11.2016 року