Справа №490/7412/15-ц 01.03.2016 01.03.2016 01.03.2016
Справа № 490/7412/15-ц Головуючий в першій інстанції Батченко О.В.
Провадження № 22ц/784/585/16 Доповідач в апеляційній інстанції Довжук Т.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої - Довжук Т.С.,

суддів: Коломієць В.В., Шолох З.Л.,

із секретарем судового засідання Гавор В.Б.,

за участю представника позивачки ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відділу ДВС Бєлічкової А.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_6

на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2015 року по справі за позовом

ОСОБА_6

до

ОСОБА_4,

третя особа - Центральний відділ Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі - відділ ДВС)

про стягнення заборгованості по аліментам та пені,

ВСТАНОВИЛА:

27 липня 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по аліментам в розмірі 16 659 грн. 82 коп. та 95 564 грн. 43 коп. пені.

Позивачка зазначала, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2012 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь неї на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 400 грн. щомісячно починаючи з 27 березня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. 26 червня 2012 року вона отримала виконавчий лист № 2/1416/1909, який 23 квітня 2013 року було пред'явлено на примусове виконання. Згідно довідки відділу ДВС від 01 липня 2015 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 16 659 грн. 82 коп.

Посилаючись на викладене та вимоги ст. 196 СК України позивачка просила позов задовольнити.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2015 року позов ОСОБА_6 задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 16 659 грн. 82 коп. заборгованості по аліментам. В іншій частині позову відмовлено. Також вирішено питання щодо стягнення судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позову в повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивачки, відповідача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга, в межах її доводів, підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості по аліментам суд вважав, що заборгованість по аліментам підлягає стягненню з відповідача, який ухиляється від їх сплати, а відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення неустойки, вважав, що позивачкою не надані належні та допустимі докази того, що заборгованість по аліментам виникла внаслідок вини відповідача, а не з інших обставин, не пов'язаними з наміром відповідача ухилитися від сплати аліментів.

Між тим, з такими висновками суду не можна погодитись, що є підставою для скасування рішення та ухвалення нового рішення.

З матеріалів справ вбачається, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2012 року з ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_6 аліменти на сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 27 березня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.4).

На виконання зазначеного рішення 26 червня 2012 року Ленінським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист № 2/1416/1909 2012 року, на підставі якого відкрито виконавче провадження (а.с. 5).

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 вказаного рішення суду виникла заборгованість по сплаті щомісячних сум аліментів, яка станом на 01 липня 2015 року складала 16 659 грн. 82 коп. (а.с. 6).

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості по аліментам обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Такий же порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання про заборгованість лише у разі спору про її розмір.

Тобто, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень цього Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.

Тому, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості, суд першої інстанції невірно витлумачив вимоги закону, в зв'язку з чим, рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову про стягнення заборгованості по аліментам.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Зі змісту рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2012 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 аліментів на сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, вбачається, що відповідач був присутнім у судовому засіданні та надавав свої заперечення (а. с. 4). Вказане рішення суду відповідачем не оскаржувалося у встановленому законом порядку та набрало законної сили 25 червня 2012 року.

Наведене свідчить, що відповідач був обізнаний про ухвалене судове рішення про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 27 березня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, з листа Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (Управління державної виконавчої служби) від 03 червня 2015 року вбачається, що під час здійснення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_8 встановлено, що боржник пенсію не отримує, офіційно не працевлаштований, за адресою, вказаною у виконавчому листі, не проживає (а.с. 9).

Згідно адресної довідки, відповідач 22 червня 2012 року змінив місце реєстрації (а.с. 17), але державну виконавчу службу про це не повідомив.

У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов'язаної особи, спрямовані на повне чи часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплаті аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов'язків щодо утримання. Ухилення від сплати аліментів завжди припускає винні навмисні дії (бездіяльність).

Зазначаючи про відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості, суд наведених вимог процесуального закону не врахував.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 01 липня 2015 року по справі за № 6-94цс15, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Позивачка в позові зазначає, що відповідачем було сплачено аліменти в розмірі 400 грн. у листопаді 2013 року. Проти цього не заперечував в судовому засіданні і представник позивача. Між тим, зазначена сума державним виконавцем не відрахована при проведенні розрахунку заборгованості по аліментам (а.с. 7).

Виходячи з викладеної правової позиції та розміру заборгованості за кожен місяць (крім листопада 2013 року), яка визначається як різниця між нарахованою сумою аліментів та сплаченою відповідачем, пеня становить:

з 27.03.2012 р. по 31.03. 2012 р. - 64,52 грн. х 1% х 5 днів = 3,23 грн.;

за квітень 2012 р. - 400 х 1% х 30 днів = 120 грн.;

за травень 2012 р. - 400 х 1% х 31 день = 124 грн.;

за червень 2012 р. - 400 х 1% х 30 днів = 120 грн.;

за липень 2012 р. - 400 х 1% х 31 день = 124 грн.;

за серпень 2012 р. - 400 х 1% х 31 день = 124 грн.;

за вересень 2012 р. - 400 х 1% х 30 днів = 120грн.;

за жовтень 2012 р. - 400 х 1% х 31 день = 124 грн.;

за листопад 2012 р. - 400 х 1% х 30 днів = 120 грн.;

за грудень 2012 р. - 400 х 1% х 31 день = 124 грн.;

за січень 2013 р. - 400 х 1% х 31 днів = 124 грн.;

за лютий 2013 р. - 400 х 1% х 28 днів = 112 грн.;

за березень 2013 р. - 400 х 1% х 31 день = 124 грн.;

за квітень 2013 р. - 400 х 1% 30 днів = 120 грн.;

за травень 2013 р. - 400 х 1% х 31 день = 124 грн.;

за червень 2013 р. - 400 х 1% х 30 днів = 120 грн.;

за липень 2013 р. - 400 х 1% 31 день = 124 грн.;

за серпень 2013 р. - 400 х 1% х 31 день = 124 грн.;

за вересень 2013 р. - 400 х 1% х 30 днів = 120 грн.;

за жовтень 2013 р. - 400 х 1% х 31 день = 124 грн.;

за грудень 2013 р. - 400 х 1% х 31 день = 124 грн.;

за січень 2014 р. - 400 х 1% х 31 день = 124 грн.;

за лютий 2014 р. - 400 х 1% х 28 днів = 112 грн.;

за березень 2014 р. - 400 х 1% х 31 день = 124 грн.;

за квітень 2014 р. - 400 х 1% 30 днів = 120 грн.;

за травень 2014 р. - 400 х 1% х 31 день = 124 грн.;

за червень 2014 р. - 400 х 1% 30 днів = 120 грн.;

за липень 2014 р. - 400 х 1% х 31 день = 124 грн.;

за серпень 2014 р. - 400 х 1% х 31 день = 124 грн.;

за вересень 2014 р. - 400 х 1% х 30 днів = 120 грн.;

за жовтень 2014 р. - 400 х 1% х 31 день = 124 грн.;

за листопад 2014 р. - 400 х 1% х 30 днів = 120 грн.;

за грудень 2014 р. - 400 х 1% х 31 день = 124 грн.;

за січень 2015 р. - 400 х 1% х 31 день = 124 грн.;

за лютий 2015 р. - 400 х 1% х 28 днів = 112 грн.;

за березень 2015 р. - 400 х 1% х 31 день = 124 грн.;

за квітень 2015 р. - 400 х 1% 30 днів = 120 грн.;

за травень 2015 р. - 400 х 1% х 31 день = 124 грн.;

за червень 2015 р. - 400 х 1% 30 днів = 120 грн.;

Таким чином, загальний розмір пені за порушення зобов'язань по сплаті відповідачем аліментів становить 4 627 грн. 23 коп.

Частиною 2 ст. 196 СК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Між тим, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України).

Заперечуючи проти позову, відповідач не надав належних та допустимих доказів щодо відсутності його вини у несплаті аліментів на неповнолітнього сина та в підтвердження інших обставин, а саме, що сплатив аліменти, крім визнаних позивачкою 400 грн., ще в розмірі 568 грн. 28 коп.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду силу пункту 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави 779 грн. 52 коп. судового збору (243,60 грн. + 535,92 грн).

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2015 скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по аліментам відмовити.

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 4 627 грн. 23 коп. (чотири тисячі шістсот двадцять сім грн.) 23 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 779 грн. 52 коп. судового збору.

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча Т.С. Довжук

Судді В.В. Коломієць

З.Л. Шолох