У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області, треті особи: відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області, відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що внаслідок невиконання державною виконавчою службою наказів господарського суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2008 року, 18 квітня 2008 року та від 09 грудня 2008 року про стягнення з ПП «Стальімпекс» на користь ВАТ «Будівельник» коштів відповідно у сумі 120 224 грн 93 коп., 68 699 грн 96 коп. та 120 224 грн 93 коп., він не отримав відшкодування у розмірі 309 149 грн 82 коп. Уточнивши позовні вимоги, позивач просив про безспірне списання з Єдиного казначейського рахунку на відшкодування прямої матеріальної шкоди у розмірі 309 149 грн 82 коп. та 85 686 грн 03 коп. на відшкодування внаслідок інфляційного знецінення грошової суми.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку, що відсутні докази завдання державним виконавцем матеріальної шкоди саме ОСОБА_2, оскільки стягувана на користь позивача сума 120 224 грн 93 коп. за своєю правовою природою не є шкодою, заподіяною державним виконавцем при здійсненні виконавчого провадження, а є сумою боргу, що стягнута відповідно до рішення господарського суду. Стягнення цієї суми з державного бюджету фактично означає заміну сторони виконавчого провадження та покладення на державний бюджет відповідальності за борговими зобов'язаннями ПП «Стальімпекс».

Також, сума, зазначена у наказі господарського суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2008 року № 28, яка не була стягнута через протиправну бездіяльність державного виконавця, не може бути визнана майновою шкодою в розумінні ст. 22 ЦК України та ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу». Судовий наказ від 01 лютого 2008 року № 28 має виконуватись в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, шкода була завдана майну ВАТ «Будівельник», що підтверджується фактом звернення останнього зі скаргою до господарського суду Івано-Франківської області про визнання протиправною бездіяльності органів державної виконавчої служби з виконання наказу суду від 01 лютого 2008 року № 28. У той же час зі змісту правочину щодо заміни кредитора у зобов'язанні, укладеного між ВАТ «Будівельник» та ОСОБА_2, вбачається, що останньому передано право вимоги за наказами від 01 лютого 2008 року № 28, від 02 грудня 2008 року № 276, від 18 квітня 2008 року № 128, а не право на відшкодування шкоди.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області, треті особи: відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області, відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, про відшкодування шкоди.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов