У Х В А Л А

31 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Гуменюка В.І.,
Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 вересня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до міського комунального підприємства «Маріупольське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_5 про визнання недійсним дублікату свідоцтва про право власності на будинок,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 5 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 4 серпня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 вересня 2016 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_4 порушує питання про скасування судових рішень та направлення справи на новий розгляд з передбачених пунктами 1, 2 та 4 частини 1 статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального та процесуального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах пункту 8.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 серпня 2012 року; ухвалу від 16 березня 2010 року та постанову від 20 червня 2012 року Верховного Суду України.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1, 2 та 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ; невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

У справі про перегляд якої подано заяву, суд першої інстанції ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що власником майна було дотримано процедуру повідомлення органів міліції і розміщено оголошення у пресі про втрату правовстановлюючого документу, а тому відсутні підстави для визнання дублікату свідоцтва про право власності на будинок недійсним.

Разом з тим, у справі, рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 серпня 2012 року надане заявником для порівняння, суд задовольняючи позовні вимоги про визнання недійсним дублікату свідоцтва про право власності виходив з того, що до дублікату свідоцтва були внесені відомості, які не були зазначені в оригіналі свідоцтва про право власності.

Отже, у справах наявні різні фактичні обставини встановлені судами, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

Висновки зроблені судом, у справі про перегляд якої подано заяву, не суперечать висновкам, зробленим Верховним Судом України у постанові від 20 червня 2012 року, на яку посилається заявник.

Крім того, зі змісту наданої для порівняння ухвали Верховного Суду України від 16 березня 2010 року не вбачається встановлених фактичних обставин, які мають істотне значення для таких справ, а також не вбачається неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, на які посилається заявник, що унеможливлює вирішення питання щодо подібності правовідносин і відповідно неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права.

Доводи, які наведені в заяві, щодо порушення норм процесуального права не свідчать про наявність підстав для перегляду судових рішень згідно з пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до міського комунального підприємства «Маріупольське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_5 про визнання недійсним дублікату свідоцтва про право власності на будинок до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н.П. Лященко
В.І. Гуменюк
Л.І. Охрімчук