Справа №472/886/15-ц 16.03.2016 16.03.2016 16.03.2016
Провадження №22-ц/784/555/16
Справа 472/886/15-ц Головуючий першої інстанції: Кучерявенко С.С.
Провадження № 22ц/784/555/16 Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1

УХВАЛА

Іменем України

16 березня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Буренкової К.О.,

суддів: Крамаренко Т.В., Кутової Т.З.,

із секретарем судового засідання: Гордійчук С.С.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в цивільну справу за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс фінанс»

на рішення Веселинівського районного суду від 14 грудня 2015 року у справі за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс фінанс» (далі - ТОВ «Кредекс фінанс») звернулося з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову ТОВ «Кредекс фінанс» посилалось на те, що між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» (далі - Банк) та відповідачем були укладені кредитні договори, відповідно до яких він отримав кредитні кошти, а саме: № 2316/437СLPS2 від 21 вересня 2010 року - 3191 грн. 85 коп. на строк до 26 липня 2012 року; № 36/5243СLPS2 від 16 грудня 2011 року - 3442 грн. 26 коп., строком до 16 червня 2014 року; № 35/5243СLPS2 від 16 грудня 2011 року - 6649 грн. 68 коп., строком до 16 серпня 2013 року.

Натомість позичальник зобов'язався вчасно частинами повертати кредит, згідно із узгодженим сторонами графіком, та сплачувати проценти за користування ним, щомісячну комісію за обслуговування кредиту.

Але зобовязань за вказаними кредитними договорами відповідач належним чином не виконував.

10 жовтня 2012 року між Банком та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу, за яким останньому було передано право вимоги, у тому числі й за кредитним договором ОСОБА_2

8 травня 2015 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Кредекс фінанс» укладено договір факторингу, за яким позивачу передано право вимоги за вказаним кредитними договорами.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами станом на 24 червня 2015 року, а саме:

-за договором № 2316/437CLPS2 від 21 вересня 2010 року - 1 012 грн.50 коп., з яких: 389 грн. 20 коп. - заборгованість за основним боргом; 280 грн.20 коп. - заборгованість за відсотками ; 343 грн.00 коп. - заборгованість за пенею;

-за договором №36/5243CLPS2 від 16 грудня 2011 року - 4 555 грн.60 коп., з яких: 3 217 грн.50 коп.- заборгованість за основним боргом; 925 грн.60 коп.- заборгованість за відсотками; 412 грн.50 коп.- заборгованість за пенею;

-за договором №35/5243CLPS2 від 16 грудня 2011 року - 8 637 грн.80 коп., з яких : 5 884 грн.70 коп. - заборгованість за основним боргом; 1 713 грн. 20 коп.- заборгованість за відсотками; 1 039 грн.90 коп.- заборгованість за пенею.

Рішенням Веселинівського районного суду від 14 грудня 2015 року у задоволенні позову ТОВ «Кредекс фінанс» відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Кредекс фінанс», посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просило його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Зокрема, представник позивача посилався на неправильне застосування судом позовної давності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що її слід відхилити, виходячи з такого.

Як вбачається із матеріалів справи, 21 вересня 2010 року між Банком та відповідачем було укладено кредитний договір № 2316/437СLPS2, за умовами якого останній отримав на споживчі потреби кредитні кошти в розмірі 3191 грн. 85 коп., на строк до 26 липня 2012 року, зі сплатою 36% річних за користування кредитом, комісії (а.с. 8-9).

16 грудня 2011 року між Банком та відповідачем укладено кредитний договір № 36/5243СLPS2, відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 3442 грн. 26 коп., зі сплатою 36 % за користування кредитом, комісії та строком повернення до 16 червня 2014 року (а.с. 11-12).

16 грудня 2011 року між Банком та відповідачем було укладено наступний кредитний договір № 35/5243СLPS2, згідно якого останній отримав кредит в сумі 6649 грн. 68 коп., зі сплатою 36 % за користування кредитом, комісії та строком повернення до 16 серпня 2013 року (а.с.13-14).

Кожна із зазначених угод містить графік щомісячних платежів, у тому числі основного кредиту, процентів, комісії, які підписані Банком та відповідачем (а.с. 9 зв., 12 зв., 14 зв.)

У пункті 5.4 кожного із указаних договорів сторони передбачили, що у разі прострочення сплати процентів за користування кредитом та/або частини суми кредиту, позичальник зобовязаний сплатити Банку пеню в розмірі 0,3% від простроченої суми нарахованих процентів та/або комісії за обслуговування кредиту, та/або від несплаченої частини кредиту за кожний день прострочення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобовязальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України).

За загальним правилом згоди боржника на заміну кредитора в зобовязанні не вимагається. Умови зазначених кредитних договорів не містять обмежень щодо передачі Банком як кредитором прав вимоги іншій особі.

8 травня 2015 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Кредекс фінанс» укладено договір факторингу, за яким останньому передано право вимоги за вказаним кредитними договорами, укладеними між Банком та відповідачем (а.с.15-17, 128 - 137).

Відомостей про те, що зазначені угоди про відступлення права вимоги визнані недійсними в матеріалах справи немає.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 611, ч.2 ст.612, ст.ст.623-625, ч. 1 ст.1049, ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, встановленому договором.

Судом встановлено, що відповідно до розрахунків, наданих позивачем (а.с. 57 -59), заборгованість відповідача станом на 24 червня 2015 року становила, а саме:

- за договором № 2316/437CLPS2 від 21 вересня 2010 року - 1 012 грн. 50 коп., з яких: 389 грн. 20 коп. - заборгованість за основним боргом; 280 грн.20 коп. - заборгованість за відсотками ; 343 грн.00 коп. - заборгованість за пенею;

-за договором №36/5243CLPS2 від 16 грудня 2011 року - 4 555 грн.60 коп., з яких: 3 217 грн.50 коп.- заборгованість за основним боргом; 925 грн.60 коп.- заборгованість за відсотками; 412 грн.50 коп.- заборгованість за пенею;

-за договором №35/5243CLPS2 від 16 грудня 2011 року - 8 637 грн.80 коп., з яких : 5 884 грн.70 коп. - заборгованість за основним боргом; 1 713 грн. 20 коп.- заборгованість за відсотками; 1 039 грн.90 коп.- заборгованість за пенею.

Як вбачається із змісту позовної заяви, витягів з реєстру заборгованостей за договором факторингу №1/15 ФКю від 08 травня 2015 року, виписок по особовим рахункам відповідача, розрахунків заборгованості станом на 27 липня 2012 року, останній платіж по кожному із зазначених договорів відповідач вніс Банку 01 березня 2012 року (с.с. 3-7, 60 72). Тобто, початок перебігу позовної давності для стягнення платежів за кожним із зазначених договорів необхідно відраховувати з 01 квітня 2012 року.

Наведене дає підстави вважати, що 01 квітня 2015 року закінчився трирічний строк позовної давності.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

До суду з даним позовом ТОВ «Креденс фінанси» звернулося 20 липня 2015 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України.

Заперечуючи проти позову в суді першої інстанції, відповідач просив суд застосувати позовну давність (а.с. 46).

Встановивши наведені обставини, суд першої інстанції на підставі наданих сторонами доказів дійшов вірного висновку про пропуск позивачем позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем. А тому обґрунтовано відмовив ТОВ «Креденс фінанси» в задоволенні позову.

Висновок суду першої інстанції узгоджується із правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-169-цс/14, від 03 червня 2015 року у справі №6-31 цс15, від 30 вересня 2015 року у справі №6-154 цс15, які є обовязковим для застосування в силу ст. 360 -7 ЦПК України.

Доводи представника позивача про помилковість висновків суду щодо пропуску позовної давності безпідставні, оскільки спростовуються матеріалами справи, які свідчать про пропуск позивачем позовної давності.

Враховуючи наведене, колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки воно ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс фінанс» відхилити, а рішення Веселинівського районного суду від 14 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосереднього до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий К.О. Буренкова

Судді: Т.В. Крамаренко

ОСОБА_3