Провадження № 2/201/3248/2016р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського національного університету ім. Олеся Гончара про стягнення ненарахованої та невиплаченої суми стипендії та інфляційних втрат,

ВСТАНОВИВ :

25.10.2016р. ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ДНУ ім. О. Гончара про стягнення ненарахованої та невиплаченої суми стипендії та інфляційних втрат (а.с. № 3-7).

В обґрунтування позовних вимог, позивачка в позовній заяві посилалася на те, що з 2012р. по 2016р. вона навчалась на денній формі навчання геолого-географічного факультету ДНУ ім. О. Гончара за спрямуванням (спеціальністю) - 6.040104. На момент вступу до ВНЗ позивачка була прийнята на пільгових умовах, як дитина шахтаря, який має стаж підземної роботи більше 15 років, а тому позивачка має право на стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних особ. Крім того, коли результати семестрового контролю були нижчі за вимоги, висунуті п.п.5 пункту 10, пунктом 10, пунктом 12 постанови КМУ «Питання стипендіального забезпечення», то з липня 2013р. по січень 2014р. та з липня 2015р. по січень 2016р. включно позивачка не отримувала стипендію взагалі у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість по виплаті стипендії за період з вересня 2012р. по червень 2016р. в розмірі 30 716 грн. 71 коп. та інфляційні втрати в розмірі 15 472 грн. 88 коп., що в загальному розмірі складає 46 189 грн. 50 коп., яку позивачка просила стягнути з відповідача.

В судове засідання 28.11.2016р. ОСОБА_1 до суду електронною поштою надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. № 50).Крім того, позивачка надала до суду даткові письмові пояснення, в яких зазначила, що коли позивачка за підсумками екзаменаційної сесії набрала середній бал успішності нижчій за 4, університет перестав здійснювати нарахування та виплату стипендії в такому семестрі взагалі, що суперечить ст. 5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці». Так, Положення «Порядку призначення виплати стипендії», затвердженого Постановою КМУ від 12.07.2004р. № 882, щодо розміру стипендії не можуть бути застосовані до випадку, коли середній бал успішності студента по підсумкам екзаменаційної сесії не був достатній для призначення стипендії, оскільки пізніше прийнятим законом «Про підвищення престижності шахтарської праці», який має вищу юридичну силу по відношенню до зазначеної постанови, встановлено інший більш високий рівень стипендії для категорії студентів з числа дітей шахтарів. Щодо строків позовної давності, то позивачка вважає, що перебіг позовної давності повинен відраховуватись саме з 16.08.2016р., коли позивачка дізналась про порушення свого права.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою (а.с. № 30), в наданих до суду 21.11.2016р. письмових запереченнях представник відповідача Шляхова Т.В. (діє на підставі довіреності від 10.11.2016р. - а.с. № 34) просила розглядати справу за її відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечувала з тих підстав, що позивачкою невірно розрахована сума недоплаченої стипендії та сума компенсації втрати частини доходів з урахуванням індексу інфляції, яка відрізняється від розрахунку університету на 21 164 грн. 16 коп. та просила застосувати строки позовної давності (а.с. № 31-33).

Враховуючи, що в матеріалах справи маються письмові заперечення відповідача, з яких вбачається, що відповідач визнає позовні вимоги частково (а.с. № 31-33), отже позиція відповідача та його аргументи будуть враховані при винесенні рішення суду поряд з іншими доказами по справі, суд вважає за можливе винести рішення на загальних засадах, встановлених главою 7 розділу III ЦПК України.

Справа розглянута без участі сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014р. № 1556-VII (з наступними змінами та доповненнями), особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008р. № 345-VI , шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» і «Правил прийому до Дніпропетровського національного університету ім. Олеся Гончара» у 2012 році була зарахована поза конкурсом, як дитина шахтаря, який має стаж підземної роботи більше 15 років (а.с. № 8).

Факт того, що ОСОБА_1 навчалась в університеті на денній формі навчання геолого-географічного факультету та була прийнята поза конкурсом, як дитина шахтаря, який має стаж підземної роботи більше 15 років не заперечував і сам відповідач, що підтверджується листом т.в.о. ректора - Кочубей О.О. від 22.08.2016р. та письмовими запереченнями від 21.11.2016р.

Отже, ці обставини в силу ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню

Відповідно до довідок про доходи ОСОБА_1 отримувала стипендію за період з вересня 2012р. по грудень 2012 р. в загальному розмірі - 2 920 грн.; за період з січня 2013р. по грудень 2013 р. - 4 380 грн.; за період з січня 2014р. по грудень 2014р. - 8 660 грн. 72 коп.; за період з січня 2015р. по грудень 2015р. - 5 788 грн. 57 коп.; за період з січня 2016р. по червень 2016р. - 4 125 грн. (а.с. № 9-13).

З огляду на те, що ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (в редакції від 05.07.2012р.), передбачено що особам, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи, не менш як 15 років, гарантовано виплату за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, суд вважає дії відповідача щодо відмови в нарахуванні стипендії саме в цьому розмірі неправомірними.

Проте, з огляду на те, що відповідачем заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, то суд відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України, вважає за можливе застосувати строки позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позивачкою пред'явлено позов 25.10.2016р., а тому сума недоплаченої стипендії та сума компенсації втрати частини доходів з урахуванням індексу інфляції нарахована нею за період до 25.10.2013р. виходить за межі строків позовної давності.

А тому, застосовуючи строки позовної давності по стягненню суми недоплаченої стипендії та інфляційні втрати, суд вважає за можливе стягнути дану суму саме за період з жовтня 2013р. по червень 2016р. ( включно).

Крім того, суд критично оцінює заперечення відповідача щодо не нарахування стипендії за період з вересня 2013р. по січень 2014р. та з липня 2015р. по січень 2016р. через низький бал успішності навчання 3,8 відповідно до ч. 7 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» та вважає за можливе стягнути з відповідача суму невиплаченої стипендії за період з жовтня 2013р. (з урахуванням строків позовної давності) по червень 2016р. (і в тих випадках, коли стипендія не нараховувалась взагалі) з огляду на те, що ч. 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», передбачена гарантована виплата за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних особ та даним законом встановлено інший, більш високий рівень стипендії для категорії студентів з числа дітей шахтарів, а тому позовні вимоги про стягнення суму невиплаченої стипендії за вищевказаний період також підлягає задоволенню.

З огляду на те, що розрахунок суми недоплаченої стипендії та інфляційних втрат, наданий позивачкою відрізняється від розрахунку, наданого представником відповідача, то суд вважає за можливе стягнути з відповідача суму недоплаченої стипендії та інфляційних втрат, розраховану судом.

Таким чином, сума недоплаченої стипендії складає:

-за період з жовтня 2013р. по грудень 2013р. (включно) - 3 512 грн.

-за період з січня 2014р. по грудень 2014р. (включно) - 5 955 грн. 28 коп.

- за період з січня 2015р. по грудень 2015р. ( включно) - 9 467 грн. 43 коп.

-за період з січня 2016р. по червень 2016р. ( включно) - 4 287 грн., що в загальному розмірі складає 23 221 грн. 71 коп.

Сума недоплаченої стипендії розраховувалась з урахуванням встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб: в 2013р. з 01.01. - 1147грн., з 01.12. - 1218грн.; в 2014р. з 01.01. - 1218грн.; в 2015р. з 01.01.-1218грн., з 01.09. - 1378 грн.; в 2016р. з 01.01.- 1378 грн., з 01.05. - 1450 грн.

Сума інфляційних втрат розрахована судом в такому розмірі:

-за період з жовтня 2013р. по грудень 2013р. (включно) - 3 110 грн. 78 коп.

-за період з січня 2014р. по грудень 2014р. (включно) - 4 312 грн. 02 коп.

-за період з січня 2015р. по грудень 2015р. ( включно) - 937 грн. 90 коп.

-за період з січня 2016р. по березень 2016р. ( включно) - 98 грн. 57 коп., що в загальному розмірі складає 8 459 грн. 27 коп.

Сума інфляційних втрат розраховувалась з урахуванням наступних індексів інфляції: 2013 р. - 89,16%; 2014р. - 124,9%; 2015р. - 143,3%, 2016р. - 4,01%.

Таким чином, загальна сума ненарахованої та невиплаченої стипендії, разом з інфляційними втратами складає 31 680 грн. 98 коп.

В задоволені іншої частини позовних вимог слід відмовити, оскільки вони виходять за межі строків позовної давності, про які відповідно до положень ч. 4 ст. 267 ЦК України було заявлено представником відповідача в письмових запереченнях від 21.11.2016р.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що позовні вимоги позивачки задоволено частково, то на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 377 грн. 93коп. (31680 ,98 х 551,21 : 46 189, 59). В іншій частині стягнення судових витрат відмовити у зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014р. (з наступними змінами та доповненнями), ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008р. № 345-VI, ст.ст. 256, 257, 267 ЦК України, ст. ст. 8, 10, 11, 60, 61, 74-76, 88, 169, ч. 2 ст. 197, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпропетровського національного університету ім. Олеся Гончара про стягнення ненарахованої та невиплаченої суми стипендії та інфляційних втрат - задовольнити частково.

Стягнути з Дніпропетровського національного університету ім. Олеся Гончара на користь ОСОБА_1 ненараховану та невиплачену стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб за період з жовтня 2013р. по червень 2016р. (включно) у розмірі 31 680 грн. 98 коп. та інфляційні втрати в розмірі 8 459 грн. 27 коп., а разом 31 680 грн. 98 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Дніпропетровського національного університету ім. Олеся Гончара на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 377грн. 93коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя: Ткаченко Н.В.