У Х В А Л А

23.03.2016 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Саландяк О.Я., отримавши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 23.03.2016 року звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_3 (батько позивача) є одна і та сама, оскільки в свідоцтві про народження позивача та в свідоцтві про смерть його батька існує розбіжність, та про визнання права власності на спадкове майно житловий будинок із надвірними спорудами, що розташований в с. Лисянка вул. Гагаріна, 19 Жмеринського району Вінницької області, що залишився після смерті 23.12.1992 року його мачухи ОСОБА_4, яка перебувала у зареєстрованому шлюбі із його батьком.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що дана позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 119 ЦПУ України позивач, який вважає себе спадкоємцем за законом після особи, із якою він не перебував у кровному спорідненні, вказує відповідачем особу, яку вважає спадкоємцем, однак яка не прийняла спадщину, яка відкрилась у 1992 році, без врахування тих обставин, що така спадщина згідно ЦК УРСР мала б перейти у власність відповідної територіальної громади.

В порушення п.2 ч.2 ст. 119 ЦПК України позивачем суперечливо сформульовано зміст позовних вимог, а саме він просить встановити тотожність осіб, ім»я яких по різному записані в документах, хоча відповідно до узагальнення судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення Верховного Суду України, такі факти не можуть бути встановлені у судовому порядку.

В порушення п.3 ч.2 ст. 119 ЦПК України позивачем викладено ціну позову, виходячи із інвентаризаційної вартості спадкового домогосподарства, що вказаний технічному паспорті 1993 року виготовлення із незастережними виправленнями, а також у довідці-характеристиці 2001 року, незважаючи на те, що до часу зверненням до суду пройшло 15 років, позбавляючи суд можливість визначити, чи вірно оплачений позивачем судовий збір, який має обчислюватись у спорах даної категорії вартістю майна на час розгляду справи.

Зокрема в порушення п.п.5,6 ч.2 ст.119 ЦПК України позивачем не у повному обсязі викладено обставини в обґрунтування своїх позовних вимог,відсутнє зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав звільнення від доказування, неможливість зазначення доказів чи труднощів в їх отриманні. Так позивачем не викладено на підставі чого він вважає себе спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла під час дії ЦК УРСР, та згідно роз»ясень, що містяться у п.1 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» до спірних правовідносин щодо прийняття спадщини та кола спадкоємців за законом застосовуються норми ст.ст. 527, 529-530 ЦК УРСР, які не дають права на спадкування за законом пасинкам. Вказуючи, що померла та ОСОБА_5 не перебували у зареєстрованому шлюбі, не враховано норми чинного на той час КпШС, які не мали правових наслідків для осіб, які не перебували у зареєстрованому шлюбі. Відсутні посилання на витяги із спадкових реєстрів, які б свідчили про порядок спадкування.

Щодо спадкового майна, що позивачем не викладено обставини щодо виникнення права власності на спірне майно у спадкодавця, відсутні посилання на звіт про технічний стан нерухомого майна, технічний паспорт на спірне нерухоме майно станом на час розгляду справи, для встановлення наявності/відсутності самочинних споруд, витягів про відсутність обтяжень та заборон відчуження спадкового майна. Відсутнє посилання на відповідне рішення нотаріуса з приводу звернення позивача до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини, яке може свідчити про наявність спору.

Також в порушення ч. 5 ст. 119 ЦПК України позивачем, яким заявлено дві позовні вимоги, одна із яких є майновою, а інша немайновою, судовим збором оплачено лише вимогу майнового характеру, тоді як інша підлягає оплаті судовим збором, розмір якого визначено Законом України «Про судовий збір», а саме: вимоги окремого провадження фізичної особи за ставкою 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 275,60 грн.

За таких обставин суд не може визначити характер спірних правовідносин, норму, що підлягає застосуванню, а тому дану позовну заяву необхідно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків, оплати позову судовим збором в розмірі визначеному законом на рахунок - банк ГУДК у Вінницькій області, м. Вінниця МФО 802015, номер рахунку 0006 Код , одержувач УДКСУ у Жмеринському районі та м. Жмеринка 22030001.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків тривалістю пять днів з дня отримання ухвали.

У випадку невиконання вказаних вимог суду, дана позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: /підпис/

Копія вірна.

Суддя

Секретар