Справа № 381/91/15-ц Головуючий у І інстанції Ковалевська Л. М.
Провадження № 22-ц/780/4332/16 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв В. О.
Категорія 26 19.07.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

19 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кулішенка Ю.М., Яворського М.А.,

за участю секретаря Волинець Я.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ПАТ КБ «Надра» звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідачів солідарно суму заборгованості за кредитним договором № дог156/П/73/2008-840 від 21 квітня 2008 року у розмірі 47 688,85 доларів США та 306 324 грн. 92 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 квітня 2008 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 156/П/73/2008-840, згідно умов якого банк надав позичальнику ОСОБА_2 на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит в сумі 29 778,21 доларів США зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених кредитним договором. Відповідно до розділу 3.2 «Порука» кредитного договору ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобов'язалися відповідати перед ПАТ КБ «Надра» як солідарні боржники. ПАТ КБ «Надра» свої зобов'язання за кредитним договором виконав, однак позичальником не виконувались обов'язки щодо повернення кредиту та відсотків за користування ним, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2015 року у задоволенні позову ПАТ КБ «Надра» відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 03 грудня 2015 року вказане рішення в частині позовних вимог до ОСОБА_2 скасовано та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 21 квітня 2008 року, що складається з заборгованості за кредитом в розмірі 28 026,24 доларів США, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитом в розмірі 19 662,61 доларів США, пені за несвоєчасно сплачений кредит в розмірі 306 324 грн. 92 коп. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 08 червня 2016 року рішення Апеляційного суду Київської області від 03 грудня 2015 року в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_2 скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Отже, рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2015 року переглядається в частині позовних вимог до ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Надра» просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що позичальник обрав на власний розсуд прийнятні для нього умови - ануїтетний графік погашення кредитної заборгованості, що передбачає повернення коштів рівними частинами щомісяця. Відповідачем не заперечується отримання ним коштів. Позивач надав детальний розрахунок заборгованості, з якого вбачаються всі фінансові дії з приводу нарахування та погашення заборгованості. Відповідачі під час розгляду справи не заперечували обставин підписання кредитного договору. Висновок почеркознавчої експертизи, в якому зазначено, що підпис в заяві на видачу готівки виконаний не ОСОБА_2, позивач вважає неналежним доказом. Позичальник частково виконував свої зобов'язання за договором, що свідчить про отримання ним кредитних коштів. Суд повинен був надати розрахунку заборгованості належну правову оцінку, а не відмовляти в позові через ненадання банком іншого розрахунку.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 21 квітня 2008 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено договір «Автопакет» № дог156/П/73/2008-840, згідно умов якого банк надав ОСОБА_2 на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит в сумі 29 778,21 доларів США зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених кредитним договором строком до 17 квітня 2015 року.

Згідно розділу 3.2 «Порука» кредитного договору ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобов'язалися відповідати перед ПАТ КБ «Надра» як солідарні боржники.

З розрахунку, наданого ПАТ КБ «Надра» вбачається, що заборгованість ОСОБА_2 перед позивачем станом на 21 травня 2015 року становить: заборгованість за кредитом - 28 026,24 доларів США, що еквівалентно 583 300 грн. 66 коп., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитом - 19 662,61 доларів США, що еквівалентно 409 231 грн. 26 коп., пеня за несвоєчасно сплачений кредит - 306 324 грн. 92 коп.

22 квітня 2008 року з рахунку ВАТ КБ «Надра» на рахунок АТЗТ «Автомар» в якості оплати за автомобіль «Субару» згідно договору № 18-04-08-1 від 18 квітня 2008 року, покупцем за яким є ОСОБА_2, було перераховано 150 375 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 4375 (а.с.131, Т.1). (29778.21 * 5.04 = 150 375.00 грн.)

З наявних в матеріалах справи квитанцій вбачається, що ОСОБА_2 протягом 2008-2009, 2012-2014 років здійснював погашення за кредитним договором від 21 квітня 2008 року.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги. Так, підпис у заяві на видачу готівки не належить позичальнику, позивач не надав доказів отримання ОСОБА_2 кредиту. ПАТ КБ «Надра» під час укладання кредитного договору з позичальником не дотримався положень та не зазначив строку дії кредитного договору, не зазначив графіку погашення кредиту, сукупну вартість кредиту.

Однак, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 отримав кошти за кредитним договором та належним чином не виконував свої зобов'язання щодо їх повернення, у зв'язку з чим утворилася заборгованість.

З розрахунку, наданого позивачем вбачається, що прострочена заборгованість ОСОБА_2 перед банком по кредиту становить 28 026,24 доларів США, заборгованість по відсотках за користування кредитом у розмірі 19 662,61 доларів США нарахована за період з 21 квітня 2008 року по 11 травня 2015 року, пеня в розмірі 306 324 грн. 92 коп. нарахована позивачем за період з 21 травня 2014 року по 21 квітня 2015 року, тобто в межах річного строку позовної давності.

Вказана сума заборгованості позичальником не спростована, а тому вона підлягає стягненню на користь ПАТ КБ «Надра».

Заперечуючи проти позову ОСОБА_2 зазначає, що підпис у заяві на видачу готівки йому не належить, а отже, докази того, що позичальник отримав кошти саме в сумі 29 778,21 доларів США відсутні. Однак, такі доводи відповідача не заслуговують на увагу, оскільки вказана сума коштів була перерахована позивачем на рахунок АТЗТ «Автомар» в якості оплати за автомобіль «Субару» згідно договору № 18-04-08-1 від 18 квітня 2008 року, покупцем за яким є ОСОБА_2 (Т.1 а.с. 131).

Позичальник також зазначає, що він мав власні кошти, які фактично вніс у касу банку, а тому не було необхідності перераховувати кошти в сумі 29 778,21 доларів США. (29778.21 * 05.04 = 150 375.00 грн.)

Однак зазначені доводи є безпідставними, оскільки відповідно до наданої суду рахунку фактури № АМ-0000490 від 18 квітня 2008 року вартість автомобіля «Субару», що купував ОСОБА_2 складала 187 975.00 грн. (т.1. а.с. 130).

Особистий внесок ОСОБА_2 склав 37 600.00 грн., які були сплачені за квитанцієї № к73/j/21 від 19 квітня 2008 року (т. 1 а.с. 102). Отже кредитні кошти в сумі 150 375 грн. та власна оплата відповідача 37600 грн. разом складають вартість автомобіля 187 975.00 грн.

Підтвердження здійснення інших платежів по кредитному договору, які не враховані банком ОСОБА_2 суду надати не зміг і матеріали справи не містять доказів наявності платежів по погашенню наявної заборгованості, які не враховані в розрахунку заборгованості.

У поданих запереченнях ОСОБА_2 просив звільнити його від сплати пені, оскільки вона є непомірною для відповідача. Однак, умовами п.5.1 кредитного договору передбачено сплату пені у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту за кожен день прострочення. На вказані умови договору позичальник погодився та підтвердив свою згоду підписом.

ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ в ухвалі від 08 червня 2016 року, передаючи справу на новий розгляд, звернув увагу суду апеляційної інстанції на необхідність перевірити можливість зменшення пені при наявності для цього підстав.

Так, частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 03 вересня 2014 року (справа № 6-100цс14).

З розрахунку заборгованості вбачається, що пеня у розмірі 306 324 грн. 92 коп. майже вдвічі менша, ніж заборгованість по тілу кредиту у розмірі 583 300 грн. 66 коп., тобто розмір пені не перевищує розмір збитків. Таким чином, підстави для зменшення розміру пені відсутні.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на наявних у справі доказах, що у відповідності до вимог ст. 309 ЦПК України є підставою до скасування рішення та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» задовольнити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2015 року в частині позовних вимог до ОСОБА_2 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, проживаючого АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», місце знаходження - вул. Артема, 15, місто Київ, ідентифікаційний код 20025456, заборгованість за договором «Автопакет» № дог156/П/73/2008-840 від 21 квітня 2008 року у розмірі 47 688,85 (сорок сім тисяч шістсот вісімдесят вісім доларів США, 85 центів), з яких заборгованість за кредитом - 28 026,24 доларів США, що еквівалентно 583 300 (п'ятсот вісімдесят три тисячі триста гривень, 66 копійок); заборгованість за відсотками - 19 662,61 (дев'ятнадцять тисяч шістсот шістдесят два долари, 61 цент), що еквівалентно 409 231 (чотириста дев'ять тисяч двісті тридцять одна гривня, 26 копійок) та пеню у розмірі 306 324 (триста шість тисяч триста двадцять чотири гривні, 92 копійки).

Стягнути з ОСОБА_2, проживаючого АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», місце знаходження - вул. Артема, 15, місто Київ, ідентифікаційний код 20025456, судовий збір у розмірі 12 058 (дванадцять тисяч п'ятдесят вісім гривень, 20 копійок).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Кулішенко Ю.М.

Яворський М.А.