Справа № 347/2070/15
Провадження № 22-ц/779/671/2016
Головуючий у 1 інстанції Сабадах Б.В.
Суддя-доповідач Бойчук І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Горейко М.Д., Ясеновенко Л.В.,

секретаря Шемрай Н.Б.,

з участю відповідача та його представника,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Управління ДАІ УМВС України в Хмельницькій області, начальника УДАІ УМВС України в Хмельницькій області підполковника міліції Сербіна Віталія Івановича до ОСОБА_3 про захист ділової репутації за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Косівського районного суду від 09 лютого 2016 року

в с т а н о в и л а :

Рішенням Косівського районного суду від 09 лютого 2016 року задоволено повністю позов Управління ДАІ УМВС України в Хмельницькій області, начальника УДАІ УМВС України в Хмельницькій області підполковника міліції Сербіна Віталія Івановича до ОСОБА_3 про захист ділової репутації.

Визнано недостовірною та такою, що порочить ділову репутацію Управління ДАІ УМВС України в Хмельницькій області та начальника УДАІ УМВСУ в області Сербіна Віталія Івановича поширену ОСОБА_3 на особистій сторінці соціальної мережі «Facebook» 04.10.2015 року наступного змісту: «По оперативним даним в місті Кам'янець-Подільську на заправці WOG повинна була проходити передача коштів за вересень місяць в сумі 300$ з інспектора начальнику ДАІ Хмельницької області Сербіну. Прибувши на місце ми побачили це збіговисько на 5 патрульних автомобілях. Коли ми приїхали, інформація підтвердилась. Працівники ДАІ на патрульних автомобілях почали втікати. Ми спробували їх наздогнати але начальник ДАІ на своєму автомобілі, підрізаючи мене відрізав нас від колони автомобілів ДАІ» та зобов'язати ОСОБА_3 не пізніше місяця з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати зазначену недостовірну інформацію шляхом розміщення на персональній сторінці в соціальній мережі «Facebook» наступного тексту: "Я, ОСОБА_3, 04 жовтня 2015 року на власній сторінці соціальної мережі «Facebook» розмістив повідомлення, яким неправомірно допустив недостовірні висловлювання відносно начальника УДАІ УМВС України в Хмельницькій області Сербіна В.І., що встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили. Зазначені висловлювання не відповідають дійсності."

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Управління ДАІ УМВС України в Хмельницькій області 1218,00 грн. і на користь начальника УДАІ УМВС України в Хмельницькій області Сербіна В.І. 487,20 грн сплаченого судового збору.

Апелянт на дане рішення подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що воно є незаконним і необґрунтованим, підлягає скасуванню. Судом при ухваленні рішення неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи.

В рішенні судом не встановлено чи поширена інформація стосується позивача - Управління ДАІ УМВС України в Хмельницькій області, або яким чином вона стосується його, що є порушенням п.п. б) п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи».

Судом першої інстанції не вказано на якому «іншому сайті» була розповсюджена інформація.

Судом не з'ясовано, чи має відношення відповідач до розповсюдження інформації на «іншому сайті» в інтернеті, що стало приводом підриву ділової репутації позивачів, що є невиконання вимог п.п. а) п. 15 Постанови щодо «іншого сайту» в інтернеті, що стало приводом підриву ділової репутації.

Жоден зі свідків не підтвердив про публікацію статті в щоденній інтернет газеті «BEPCIЇ.if.ua», але суд першої інстанції не з'ясував хто саме опублікував статтю, при цьому у висновках зазначив, що саме відповідач поширив неправдиві відомості які були розповсюджені і на іншому сайті в інтернеті, що стало приводом підриву ділової репутації

Суд, в порушення вимог п.п. г) п. 15. вищевказаної постанови не з'ясував яким чином поширена інформація, порушує особисті немайнові права позивачів, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам позивачів, або перешкоджає позивачам повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Представник Управління ДАІ УМВС України в Хмельницькій області не надав пояснення щодо того як поширення інформації вплинуло на немайнові права Управління ДАІ УМВС України в Хмельницькій області. Більше того, як пояснив представник управління підлягає ліквідації та в ньому не працює жодного працівника, що фактично унеможливлює реалізовувати свої немайнові права.

Начальник Управління ДАІ УМВС України в Хмельницькій області також не надав жодного пояснення чи свідчення про те, яким чином порушуються його немайнові права, яким чином порочиться його ділова репутація.

Суд відмовив допитати його в якості свідка, чим позбавив можливості довести відповідачу про відсутність обставин, що перешкоджають начальнику ДАІ Сербіну В.І. повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Неповне з'ясування судом обставини, що мають значення для справи, призвело, до невідповідності висновків суду обставинам справи.

Жодне із речень з інформації не є недостовірним та таким, що порочить честь, гідність, ділову репутацію позивачів.

За вказаних обставин суд неправомірно зробив висновок, про недостовірність опублікованої ОСОБА_3 інформації, та визнав такою, що порочить ділову репутацію позивачів.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення яким відмовити в позові.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та його представника, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 04 жовтня 2015 року на особистій сторінці ОСОБА_3 в соціальної мережі «Facebook» останнім було поширено інформацію наступного змісту: «Зараз я на рейді в Хмельницькій області з друзями ОСОБА_8 і ОСОБА_9. По оперативним даним в місті Кам'янець-Подільську на заправці WOG повинна була проходити передача коштів за вересень місяць в сумі 300$ з інспектора начальнику ДАІ Хмельницької області Сербіну. Прибувши на місце ми побачили це збіговисько на 5 патрульних автомобілях. Коли ми приїхали, інформація підтвердилась. Працівники ДАІ на патрульних автомобілях почали втікати. Ми спробували їх наздогнати але начальник ДАІ на своєму автомобілі, підрізаючи мене відрізав нас від колони автомобілів ДАІ. Скоро вийде відео...» (а.с. 9).

Дана інформація за свідченнями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 була опублікована в соціальної мережі «Facebook» на особистій сторінці та зі слів відповідача ОСОБА_3,.

Право на повагу до гідності та честі відповідно до положень ст. 270 ЦК України віднесено до особистих немайнових прав.

Частиною 1 ст.16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до статті 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь, заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права тощо.

Відповідно до статей 94, 277 ЦК України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Виходячи із вищезазначеної норми основного Закону слід вважати, що ніхто не має права поширювати про фізичну чи юридичну особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У ст. 2 Закону України „ Про інформацію " закріплені такі основні принципи інформаційних відносин як достовірність і повнота інформації, а також правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації. Відповідно до ч. ст. 5 цього Закону реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист честі та гідності фізичної особи , а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з положеннями ст.277 ЦК України і ст. 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Суд першої інстанції, оцінивши зібрані докази в сукупності, прийшов до висновку, що відповідачем поширено неправдиві відомості, які ганьблять позивачів, а тому такі відомості не є оціночними судженнями, а інформація поширена відповідачем відносно позивачів в справі ґрунтувалася виключно на припущеннях та була розповсюджена і на іншому сайті в інтернеті, що стало приводом підриву ділової репутації.

Відповідно до матеріалів службового розслідування (а.с.78-100), а також із висновку службового розслідування за фактом публікації на Інтернет сайті статті "Начальник ДАІ Хмельницької області збирає по 300 доларів США із підлеглих" (а.с.101-103) вбачається, що в ході службового розслідування порушень несення служби, Правил дорожнього руху України, вимагання незаконної винагороди працівниками УДАІ УМВС України в Хмельницькій області не встановлено.

Дорученням від 30.09.2015 року № 349 "Про проведення профілактичних заходів на вулично-шляховій мережі Хмельницької області" (а.с. 104-105), а також рапортом начальника УДАІ УМВС України в Хмельницькій області підполковника міліції Сербіна В.І. від 03.10.2015 року (а.с.106), підтверджено проведення цільових заходів, спрямованих на профілактику порушень ПДР України в м. Хмельницькому та на території Хмельницької області.

Судом також встановлено, що інформація, яка опублікована на особистій сторінці відповідача соціальної мережі "Facebook", а саме: «Працівники ДАІ на патрульних автомобілях почали втікати. ...але начальник ДАІ на своєму автомобілі, підрізаючи мене відрізав нас від колони автомобілів ДАІ..» не відповідає дійсності і суд цій обставині у рішенні також дав належну правову оцінку.

Не надано відповідачем суду доказів того, що начальник УДАІ УМВС України в Хмельницькій області Сербін В.І., під час проведення підсумків несення служби особовим складом на АЗС "WOG", вчиняв корупційні дії, тобто збирав з підлеглих гроші в сумі 300$, що являється злочинним діянням, оскільки факт того, що інспектори ДАІ не давали кошти начальнику ДАІ УМВС України в Хмельницькій області Сербіну В.І., підтвердили в судовому засіданні допитані свідки.

Також вжитий у публікації термін «збіговисько» є таким, що принижує честь і гідність працівників міліції. Великим тлумачним словником сучасної української мови цей термін визначається, як "Група людей з якоюсь спільною негативною ознакою; набрід", а працівники міліції не є тами особами, як зазначив ОСОБА_3 в соціальній мережі "Facebook".

Суд прийшов до правильного висновку, що публікація даної інформації в соціальній мережі "Facebook" відповідачем, стала відомою широкому колу осіб, порочить ділову репутацію та підрив авторитету працівників УДАІ УМВС України в Хмельницькій області, що викликає недовіру в місцевого населення до позивачів та органів внутрішніх справ загалом. З такими доводами погоджується і суд апеляційної інстанції.

Доводи апелянта на те, що УДАІ УМВС України в Хмельницькій області знаходиться у стадії ліквідації, а тому не може реалізувати в такому випадку своє право на захист немайнових прав, не відповідають вимогам закону, зокрема ст.. 16 ЦК України. Дана юридична особа не ліквідована, тому вправі захищати свої немайнові права.

Обґрунтовано та відповідно до вимог ст..88 ЦПК України, суд першої інстанції прийшов до висновку про стягнення з апелянта на користь позивачів понесених у справі судових витрат.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності та обґрунтованості. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Косівського районного суду від 09 лютого 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: І.В. Бойчук

М.Д. Горейко

Л.В.Ясеновенко