Ухвала

іменем україни

09 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Дьоміної О.О., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Дочірній банк Сбербанку Росії», про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 02 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом про визнання права власності на предмети домашнього інтер'єру та електронну техніку, що знаходяться у будинку № 5 по вул. Дружній у м. Києві, зняття з них арешту та виключення з акта опису та арешту майна.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року, указану позовну заяву повернуто позивачу для подання до належного суду.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - просить скасувати ухвали судів першої й апеляційної інстанцій, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Повертаючи указану позовну заяву позивачу для подання до належного суду, суд першої інстанції, із висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що спірне майно знаходиться на території Солом'янського району м. Києва, а враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 114 ЦПК України позови про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту підлягають розгляду за місцем знаходження майна, тому правильним є висновок суду про те, що спір, який виник між сторонами у справі, підлягає вирішенню Солом'янським районним судом м. Києва.

При цьому суд правильно зазначив, що згідно із ч. 2 ст. 114 ЦПК України, на відміну від ч. 1 ст. 114 ЦПК України, не розмежовується вид майна (рухоме чи нерухоме), про зняття арешту з якого подано позов.

Таким чином, ухвали судів першої й апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, постановленими із додержанням норм процесуального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до вимог ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 02 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

О.О.Дьоміна

І.К.Парінова