Категорія 48 Головуючий у 1 інстанції Мохов Є.І.
Суддя-доповідач Кочегарова Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 лютого 2016 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Кочегарової Л.М.,

суддів: Ігнатоля Т.Г., Попової С.А.,

з участю секретаря Герасимової Г.Є.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за апеляційною скаргою ОСОБА_4, діючої в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 25 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її чоловік ОСОБА_6, який за життя залишив заповіт на її ім'я. Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на: житловий будинок, розташований в АДРЕСА_3 двокімнатну квартиру в АДРЕСА_2; однокімнатну квартиру АДРЕСА_1; нежитлову будівлю-магазин в АДРЕСА_4 Спадкоємцями першої черги за законом є вона - позивачка, як дружина померлого, та їх діти - ОСОБА_7 та ОСОБА_3 Син ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року. 20 жовтня 2015 року вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право власності в порядку спадкування за заповітом, але їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з тим, що право власності за померлим на об'єкти нерухомого майна за його життя зареєстровані не були, за винятком житлового будинку АДРЕСА_3 Просила визнати за нею право власності на вищезазначене майно в порядку спадкування.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 25 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені. Визнано за ОСОБА_2 право власності на:

- двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 41,90 кв.м., житловою площею 25,70 кв.м;

- нежитлову будівлю-магазин в АДРЕСА_4 загальною площею 143,90 кв.м;

- однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 30, 2 кв.м., житловою площею 16,6 кв.м.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, яка не приймала участь у справі, просить рішення суду скасувати та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, посилається на те, що ухвалене рішення порушує права та законні інтереси малолітнього ОСОБА_5, який є онуком ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8, заперечення проти апеляційної скарги представника ОСОБА_2 - ОСОБА_9, та ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 (а.с.7).

Зі свідоцтва про народження ОСОБА_7 вбачається, що його батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (а.с.9).

ОСОБА_7 перебував у шлюбі з ОСОБА_4, від шлюбу з якою у них народився син ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За договором дарування нежитлової будівлі-магазину від 24 вересня 2008 року ОСОБА_7 передав в дар, а ОСОБА_6 прийняв в дар нежитлову будівлю-магазин в АДРЕСА_4, загальною площею 143,90 кв.м.(а.с.17).

Згідно договору дарування квартири від 24вересня 2008 року ОСОБА_7 передав в дар, а ОСОБА_6 прийняв в дар двокімнатну квартиру в АДРЕСА_2, загальною площею 41,90 кв.м., житловою площею 25,70 кв.м.(а.с.21).

Згідно договору дарування квартири від 30 вересня 2008 року ОСОБА_7 передав в дар, а ОСОБА_6 прийняв в дар однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 30, 2 кв.м., житловою площею 16,6 кв.м.(а.с.19).

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а його батько - ОСОБА_6, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.8,10).

За заповітом від 02 липня 2014 року, посвідченим секретарем виконавчого комітету Хлібодарівської сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 18, ОСОБА_6 призначив спадкоємцем всього майна, яке на день смерті виявиться йому належним, позивача ОСОБА_2(а.с.11).

З постанови № 282/02-31 приватного нотаріуса Волноваського районного нотаріального округу Гончарова М.Л. від 22 жовтня 2015 року вбачається, що ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке залишилося після смерті її чоловіка ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, відмовлено, у зв'язку з тим, що право власності за спадкодавцем на об'єкти нерухомого майна за його життя зареєстровано не було (а.с.16).

Задовольняючи вимоги позивача ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 визнав позовні вимоги матері, і, хоча право власності на нерухоме майно за померлим ОСОБА_6 й не було зареєстровано, однак позивач, як єдиний спадкоємець померлого за заповітом, набула право власності на майно у порядку спадкування.

Проте погодитися з рішенням суду не можна.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими

3) невідповідність висновків суду обставинам справи

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається зі справи, позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування і відповідачем у позовній заяві вказала свого сина ОСОБА_3

ОСОБА_4, діюча в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до суду з апеляційною скаргою на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 25 листопада 2015 року і посилалася на те, що при вирішенні судом питання про задоволення позову та визнання за ОСОБА_2 права власності на майно в порядку спадкування, суд залишив поза увагою те, що до участі у справі не була притягнута вона, як представник малолітнього ОСОБА_5, який є спадкоємцем діда - ОСОБА_6, оскільки батько малолітнього помер раніше діда.

Колегія суддів вважає, що доводи скарги є обґрунтованими і рішення підлягає скасуванню, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб-спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ст.ст. 1261, 1266 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Статтею 119 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Проте суд, як державний орган, на який покладено обов'язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов'язаний визначити суб'єктивний склад спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів (ст. 33 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 35 ЦПК України, якщо суд при прийнятті позовної заяви, здійсненні провадження у справі до судового розгляду або під час судового розгляду справи встановить, що судове рішення може вплинути на права і обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Суд першої інстанції, розглядаючи спір, у порушення вимог ст.ст. 214, 215 ЦПК України, на зазначені положення закону уваги не звернув, не вирішив питання про склад осіб, які беруть участь у справі.

Не встановивши коло спадкоємців та не залучивши всіх спадкоємців до участі у справі, суд не перевірив доводи законного представника малолітнього спадкоємця, а саме, ОСОБА_4, про те, що малолітній ОСОБА_5 також є законним спадкоємцем спірного майна після смерті діда ОСОБА_6

Таким чином, з урахуванням обставин справи, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення Волноваського районного суду Донецької області від 25 листопада 2015 року, як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Висновки колегія ґрунтуються на позиціях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в ухвалах від 21 серпня 2013 року та 15 січня 2014 року.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, ст. 309 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, діючої в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, задовольнити.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 25 листопада 2015 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.М. Кочегарова

Судді : Т.Г.Ігнатоля

С.А.Попова