Справа № 201/2028/16ц
Провадження № 2о/201/40/2016р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Ткаченко Н.В.

при секретарі Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (заінтересована особа Приватний нотаріус ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_3) про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В :

12.02.2016р. представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 звернулася в Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська із заявою (заінтересована особа Приватний нотаріус ДМНО ОСОБА_3) про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування своїх вимог представник заявника ОСОБА_4 (діє на підставі договору про надання правової допомоги від 14.12.2015р. - а.с. № 18-19) у заяві посилалася на те, що 01.11.2012р. померла бабуся заявника ОСОБА_5, яка залишила заповіт на імя ОСОБА_1 В заповіті прізвище спадкодавиці зазначено як «Гимпелевич», тоді як вірним є «Гімпелевич». Враховуючи, що заявникові через розбіжності в написанні прізвища бабусі відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, то просив встановити факт, що заповіт, складений ОСОБА_6 на імя ОСОБА_1 та посвідчений 25.01.2007р. приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим № 463, складений ОСОБА_5, що померла 01.11.2012р.

В наданій суду 12.04.2016р. заяві, представник заявника просила вимоги заяви задовольнити та розглянути справу за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами ( а.с. № 27,28).

Заінтересованої особи Приватний нотаріус ДМНО ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про дату та час слухання справи була повідомлена належним чином ( а.с. № 25, 26), про причини неявки суд не сповістила.

За такими обставинами, суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутністю сторін та без фіксування процесу технічними засобами на підставі ст.ст. 169, 197 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Судом встановлено, що 25.01.2007р. приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_7 було складено заповіт на імя ОСОБА_1, відповідно до якого ОСОБА_6 на випадок своєї смерті заповідала йому кв. № 90 в буд. № 19 по Запорізькому шосе в м. Дніпропетровську (а.с. № 17).

01.11.2012р. ОСОБА_5 померла, про що Відділом реєстрації смерті ОСОБА_2 міського управління юстиції у Дніпропетровській області 02.11.2012р. було видане свідоцтво про смерть ( а.с. № 8).

Заявник звернувся до приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_3 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте постановою від 25.01.2016р. йому було відмовлено у видачі свідоцтва з посиланням на те, що прізвище заповідача не співпадає з прізвищем, зазначеним в інших документах (а.с. № 17).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_5 є власницею кв. № 90 в буд. №19 по Запорізькому шосе в м. Дніпропетровську, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. № 12,13).

Як вбачається із заповіту від 25.01.2007р. прізвище заповідача зазначено як «Гимпелевич», а згідно правовстановлюючих документів та свідоцтва про смерть, вірним є прізвище - « Гімпелевич».

Факт того, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 є однією і тією ж особою підтверджується єдністю імені та по-батькові, крім того, різниця в прізвище становить лише одну букву, що могла мати місце у звязку з неправильним перекладом з російської мови на українську, адже свідоцтво про право власності на квартиру, яку померла заповідала заявникові видане російською мовою.

Крім того, майно, яке ОСОБА_6 заповідає ОСОБА_1, є ідентичним тому, що належить на праві власності ОСОБА_5

Таким чином, з вищевикладеного вбачається що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 є однією і тією ж особою.

Таким чином, суд вважає можливим встановити факт, що заповіт, складений ОСОБА_6 на імя ОСОБА_1 та посвідчений 25.01.2007р. приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_7 за реєстровим № 463, складений ОСОБА_5, що померла 01.11.2012р.

Відповідно до розяснень, що містяться в п. 18 Постанові Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 15 від 25.05.1998р.) при постановлені рішення в справах про встановлення фактів, розподіл судових витрат по даній категорії справ не застосовується.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 60, 169, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212, 213, 214, 215, 234, 235, 256-259 ЦПК України, суд , -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 (заінтересована особа Приватний нотаріус ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_3) про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що заповіт, складений ОСОБА_6 на імя ОСОБА_1 та посвідчений 25.01.2007р. приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим № 463, складений ОСОБА_5, що померла 01.11.2012р.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя : Н.В.Ткаченко