Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/3684/15-ц Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О.
Категорія 2 Доповідач Якухно О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Якухно О.М.

суддів Жигановської О.С., Коломієць О.С.,

з участю секретаря

судового засідання Добровольської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Виробничого сільськогосподарського кооперативу "Світоч" про визнання права власності за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 26 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 27.11.2015 року між позивачем та Виробничим сільськогосподарським кооперативом "Світоч" (далі - ВСК «Світоч») укладено попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, згідно умов якого сторони мали в майбутньому укласти договір купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна. Позивач зазначив, що сплатив відповідачу кошти за дану квартиру і таким чином виконав усі істотні умови попереднього договору купівлі-продажу, однак, останній ухиляється від укладення з ним основного договору, а вищевказана квартира у власність ОСОБА_2 не передана.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 26 січня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Позивач підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача погоджується із апеляційною скаргою і пояснила, що реєстраційна служба відмовляє їм у реєстрації права власності та рекомендувала звернутися до суду.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Так, судом встановлено, що 27.11.2015 року між ОСОБА_2 та ВСК «Світоч» укладено попередній договір (про укладення в майбутньому договору купівлі-продажу) (а.с.5-6).

Згідно умов даного правочину відповідач зобов'язувався передати у власність (у майбутньому продати) до 03.12.2015 року, а позивач зобов'язувався прийняти у власність (у майбутньому купити) належну відповідачу квартиру №3, що знаходиться за адресою: с.Світин Житомирського району Житомирської області, вул.Садова,3 (п.1.1. Договору). Ціну зазначеної нерухомості сторони встановили у розмірі 32420,00 гривень (п.1.2. Договору). Згідно п.2.1. вказаного договору позивач передав відповідачу аванс у сумі 32420,00 гривень.

Факт отримання відповідачем вищевказаної суми також підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру від 27.11.2015 року (а.с.7).

Згідно довідки Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області (а.с.10) станом на 03.12.2015 року за адресою: с.Світин Житомирського району Житомирської області, вул.Садова,3 ніхто не зареєстрований.

З витягу рішення загальних зборів ВСК "Світоч" (а.с.9) вбачається, що причиною укладення попереднього договору слугувала відсутність правовстановлюючих документів і такий документ, відповідно до п. 3.1. Договору, продавець, тобто відповідач, зобов'язувався підготувати до укладення основного договору купівлі-продажу.

10.12.2015 року позивач спрямував відповідачу пропозицію про укладення основного договору купівлі-продажу, яку представник останнього отримав того ж дня (а.с.8).

Згідно вимог ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Так, відповідно до положень ч.1 ст. 635 Цивільного кодексу України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства (ч.2 ст.635 ЦК України).

Отже, єдиним зобов'язанням, яке виникає внаслідок укладення попереднього договору, є зобов'язання укласти у майбутньому основний договір, на умовах та у порядку, що визначені таким попереднім договором. Невиконання попереднього договору не тягне за собою перехід права власності на майно.

Відмовляючи у задоволенні позову суд вірно виходив з того, що позивач не набув право власності на нерухоме майно на підставі попереднього договору від 27.11.2015 року, яке, окрім того, не зареєстроване у встановленому порядку за продавцем. Згідно вимог законодавства сторона договору може вимагати відшкодування збитків, а не визнання права власності на майно, зазначене у попередньому договорі.

Визнання позову відповідачем, не є безумовною підставою для задоволення позовних вимог, якщо воно суперечить закону.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні суду.

Суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 26 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: