АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Болтунової Л.М

суддів - Козлова С.П., Тамакулової В.О.

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" про зобов*язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2015 року в задоволенні позову про зобов*язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням заявник подав апеляційну скаргу, вважаючи, що судом неповно було з*ясовано фактичні обставини справи, не досліджені та не дана належна оцінка доказам, які є в матеріалах справи, допущено порушення норм матеріального і процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час ухвалення рішення суд вирішує наступні питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ч. 1 ст. 214 ЦПК України).

Зазначене судове рішення відповідає вимогам закону.

Звертаючись з позовом, ОСОБА_2, з урахуванням уточнених вимог, просив суд зобов*язати ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" встановити для його квартири АДРЕСА_1 єдиний тариф на електроенергію, передбачений п.1.4. "ОСОБА_1 на електроенергію, що відпускаються населенню", затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 220 від 26.02.2015 року як населенню, яке проживає в багатоквартирних будинках, не газифікованих природним газом і, в яких відсутні або не функціонують системи централізованого теплопостачання; встановити для квартири АДРЕСА_2 один прилад обліку електроенергії і відкрити один особовий рахунок, у відповідності з Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 року та стягнути з відповідача судові витрати. ( а.с.19)

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та необґрунтованості.

Такий висновок районного суду відповідає вимогам закону та ґрунтується на фактичних обставинах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтею ст.714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) - відповідач зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві) - позивач енергетичні ресурси, передбачені договором.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований та проживає у квартирі № 19 багатоквартирного будинку № 43 по вул. Бородинській у м. Дніпропетровську, є споживачем послуг з постачання електроенергії, які надаються ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго". Вказаний будинок не газифікований природним газом і в ньому не передбачені та відсутні системи центрального теплопостачання. Факт відсутності газифікації та відсутності систем центрального теплопостачання будинку підтверджується актом №01/10-28-0581-А від 08.06.2012 року Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії в Дніпропетровській області.

Відносини між громадянами та енергопостачальниками регулюються Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357. Відповідно до Правил, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розобляються енергопостачальником, згідно з Типовим договором про користування електричною енергією.

За пунктами 9, 19 Правил у квартирах або інших об"єктах споживача, розташованих за однією адресою, встановлюється один прилад обліку незалежно від кількості господарських будівель, а розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення, на підставі показань приладів обліку.

Згідно до п.2.1.2. Порядку застосування тарифів на електроенергію, затвердженого постановою НКРЕ від 23.04.2012 року № 498, населенню, яке проживає в багатоквартирних будинках, не газифікованих природним газом і, в яких відсутні або не функціонують системи централізованого теплопостачання, відпуск електричної енергії проводиться за тарифом, установленим для населення, яке проживає в житлових будинках (у тому числі в житлових будинках готельного типу та гуртожитках), обладнаних у встановленому порядку електроопалювальними установками (або електроопалювальними установками та кухонними електроплитами).

Згідно з "Тарифами на електроенергію, що відпускається населенню", затвердженими Постановою №220 від 02 березня 2015 року Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, населенню, яке проживає в багатоквартирних будинках вказаної категорії, електроенергія повинна відпускатися за єдиним тарифом, передбаченим п.1.4 вказаних ОСОБА_1.

З матеріалів справи видно, що відповідачем в квартирі № 19 багатоквартирного будинку № 43 по вул. Бородинській у м. Дніпропетровську, де проживає позивач, було встановлено два особистих рахунка №1660037 та №1660038) і встановлено два тарифи (місто+плита та негазіфікован+місто), які передбачені п.1.1. та п.1.3 вказаних ОСОБА_1. При встановленні тарифів на електроенергію, що відпускається ОСОБА_2, а також усім мешканцям будинку, відповідачем не враховано той факт, що у вказаному будинку не тільки відсутня газифікація природним газом, а також відсутня система централізованого теплопостачання, а нарахування за спожиту електроенергію необхідно проводити відповідно з п.1.4 вказаних ОСОБА_1, як населенню, яке проживає в багатоквартирних будинках, не газифікованих природним газом і, в яких відсутні або не функціонують системи централізованого теплопостачання.

Розглядаючи спір по суті, судом першої інстанції було також встановлено, що ОСОБА_2 не звертався, в установленому законом порядку, до ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" з проханням встановити для його квартири АДРЕСА_3, єдиний тариф на електроенергію, передбачений п.1.4. "ОСОБА_1 на електроенергію, що відпускаються населенню", затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 220 від 26.02.2015 року як населенню, яке проживає в багатоквартирних будинках, не газифікованих природним газом і, в яких відсутні або не функціонують системи централізованого теплопостачання та з проханням встановити один прилад обліку електроенергії, а також відкрити один особовий рахунок, у відповідності з Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 року.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Будь-яких доказів того, що відповідач відмовився виконати вимоги позивача, суду не надано, як і не надано доказів, що відповідачем порушені права чи інтереси ОСОБА_2, за захистом, яких він звернувся до суду з даним позовом.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення такого захисту, а саме: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Колегія суддів вважає, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що визначений у позові позивачем спосіб захисту його прав та інтересів, не відповідає нормам ст.16 ЦК України.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яка до того ж за своїм змістом відтворює доводи позивача, викладені у позовній заяві і, які суд першої інстанції врахував під час розгляду справи та дав їм належну оцінку.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що при вирішенні даного спору, суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував права та обов'язки сторін, правильно встановив обставини справи, дослідив наявні у справі докази та ухвалив законне і обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України , колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: