Номер провадження: 22-ц/785/5942/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сидоренко І.П., Погорєлової С.О.,

при секретарі: Колмакові В.І.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про зобовязання усунути перешкоди в користуванні банківським рахунком,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про зобовязання усунути перешкоди в користуванні банківським рахунком задоволені частково.

Зобовязано Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні банківським рахунком № 6762 4626 8060 8574 шляхом його розблокування та надання вільного доступу до грошових коштів, належних ОСОБА_2.

Зобовязано Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» усунути ОСОБА_3 перешкоди в користуванні картковим рахунком № 32744 шляхом його розблокування та надання вільного доступу до грошових коштів, належних ОСОБА_3.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» в дохід держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» подало до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд змінити рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2016 року, скасувати в частині задоволених вимог позивачів про зобовязання ПАТ КБ «Приватбанк» усунути перешкоди в користуванні банківськими рахунками шляхом їх розблокування та надання вільного доступу до грошових коштів та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в позовних вимогах ОСОБА_2В про зобовязання ПАТ КБ «Приватбанк» усунути перешкоди в користуванні банківським рахунком №6762 4626 8060 8574 шляхом його розблокування та надання вільного доступу до грошових коштів, належних ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі та в позовних вимогах ОСОБА_3 про зобовязання ПАТ КБ «Приватбанк» усунути перешкоди в користуванні банківським рахунком №4731 1856 0123 2744 шляхом його розблокування та надання вільного доступу до грошових коштів, належних ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін. Судові витрати стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк».

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, судом першої інстанції було достовірно встановлено, що гідно з довідкою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 26.01.2016 року на імя ОСОБА_2 значиться, зокрема, відкритий рахунок № 6762 4626 8060 8574, залишок грошових коштів на якому становить 466330,75 грн. За наданими до суду представником відповідача реквізитами картки № 6762 4626 8060 8574, тип карти віртуальний рахунок Приват24; стан карти «[RSTR] RESTRICTED»; фінансовий та торговий ліміт 0.00; дата відкриття рахунку 30.08.2013 року.

Відповідно роздруківок з додатку «Приват24» по рахунку № 6762 4626 8060 8574 вбачається, що починаючи з 13.01.2015 року проведення операцій за цим рахунком, відкритим на імя ОСОБА_2, заблоковано; статус карти забороняє проведення операцій. Відповідно до скриншоту, зробленому з додатку «Приват24» по рахунку № 6762 4626 8060 8574, по карті встановлено обмеження, а саме в цілях безпеки карта тимчасово заблокована.

Крім того, судом встановлено, що згідно з довідкою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 26.01.2016 року серед відкритих на імя ОСОБА_3 рахунків зазначено, зокрема, рахунок № 232744, залишок грошових коштів на якому становить 299458,72 грн., а також рахунок № 7568 (тип рахунку - депозитний вклад), залишок грошових коштів на якому складає 54839,18 грн.

Відповідно реквізитів картки № 232744, тип карти Internet card; стан карти «[NORM] OPEN CARD»; фінансовий та торговий ліміт 0.00; дата відкриття рахунку 12.01.2014 року. Відповідно до скриншотів з додатку «Приват24» по рахунку № 232744 вбачається, що починаючи з 05.02.2015 року проведення операцій за цим рахунком, відкритим на імя ОСОБА_3, заблоковано.

Відповідно роздруківок з додатку «Приват24» вбачається, що подані ОСОБА_2 заявки на розблокування її рахунку від 19.01.2015 року, 21.01.2015 року були відхилені.

Згідно з запискою працівника ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_4 від 29.01.2015 року, на вимогу ОСОБА_2 закрити рахунок чи видати з нього кошти технічно неможливо, оскільки рахунок № 6762 4626 8060 8574 заблоковано, з причини розблокування ОСОБА_2 було подано заявку із зясування причин від 23.01.2015 року.

У листі ПАТ КБ «Приватбанк» від 30.01.2015 року у відповідь на звернення ОСОБА_2 зазначено, з посиланнями на ст. 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність», надати сканкопію декларації про доходи; зазначити, які товари та послуги оплачувались братом ОСОБА_2 ОСОБА_3 та для яких цілей в подальшому використовувалися; зазначити реквізити банків, в яких у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є відкриті рахунки (номери рахунків), а також надати пояснення стосовно використання системи WebMoney для здійснення операцій з електронними грошима.

На зазначений лист ОСОБА_2 надала відповідачу письмову відповідь від 06.02.2015 року з вимогою усунути перешкоди в користуванні рахунком. Зазначена вимога не була задоволена відповідачем.

05.02.2015 року ОСОБА_3 звернувся до відповідача із заявою про розірвання депозитного договору від 05.08.2014 року та виплату належної йому суми в розмірі 51522,51 грн. на відкритий на його імя рахунок № 232744, яка, також, була залишена відповідачем без задоволення.

Отже, судом було достовірно встановлено, що відносно рахунків № 6762 4626 8060 8574 та № 232744, які відкриті на імя позивачів, з боку відповідача встановлено обмеження щодо користування грошовими коштами та здійснення витратних фінансових операцій за цими рахунками.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

У відповідності зі ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

ОСОБА_5 України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» набрав чинності 06.02.2015 року, тобто після прийняття відповідачем рішень про блокування коштів на рахунках позивача ОСОБА_2. А.В. (починаючи з 13.01.2015 року). У звязку з цим, надаючи оцінку правомірності відповідних дій банку, суд першої інстанції вірно керувався положеннями чинних на той час Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму» від 28.11.2002 № 249-IV та Положення про здійснення фінансового моніторингу субєктами первинного фінансового моніторингу, державне регулювання та нагляд за діяльністю яких здійснює Міністерство юстиції України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2010 року №2339/5.

Відповідачем ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не надано жодних доказів щодо наявності, передбачених законом підстав, для обмеження прав ОСОБА_2 щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на її рахунку (зокрема, судового рішення про накладення арешту на грошові кошти на рахунку, постанови державного виконавця про накладення арешту тощо).

Крім того, банком взагалі не надані обґрунтування щодо блокування рахунку № 32744, відкритого на імя ОСОБА_3 також не зазначені фактичні, ані нормативні підстави для здійснення таких дій, не надані докази щодо наявності передбачених законом підстав для обмеження прав ОСОБА_3 щодо розпоряджання грошовими коштами на його рахунку. У будь-якому разі вчинення таких дій з підстав, передбачених чинним на той час Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму», мали бути вчинені відповідачем у межах зазначених вище строків, які вже давно спливли.

Отже дії відповідача щодо зупинення операцій на рахунку ОСОБА_3 № 32744 є незаконними та безпідставними.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні їхніми банківськими рахунками (№ 6762 4626 8060 8574 та № 232744 відповідно) шляхом їхнього розблокування та надання вільного доступу до грошових коштів, належних позивачам, є законними, обґрунтованими та мають бути задоволені.

Згідно з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України, розгляд і вирішення цивільних справ у судах проводиться на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» субєкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), яка (які) містить (містять) ознаки, передбачені статтями 15 та/або 16 цього Закону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті дій, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, та зобовязаний зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), якщо її учасником або вигодо одержувачем за ними є особа, яку включено до переліку осіб, повязаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції (якщо види та умови застосування санкцій передбачають зупинення або заборону фінансових операцій), і в день зупинення повідомити спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку (такі) фінансову (фінансові) операцію (операції), її (їх) учасників та про залишок коштів на рахунку (рахунках) клієнта, відкритому (відкритих) субєктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), та у разі зарахування коштів на транзитні рахунки субєкта первинного фінансового моніторингу про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на два робочих дні з дня зупинення (включно).

Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій), здійснене відповідно до частини першої цієї статті, на строк до пяти робочих днів, про що зобовязаний негайно повідомити субєкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Тому, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги щодо правомірності блокування рахунків, повністю спростовуються нормами ст. 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення»

Доводи апелянта щодо того, що рахунок ОСОБА_3 взагалі не блокувався, спростовуються матеріалами справи, згідно яких за фінансовим та торговим лімітом зазначеного рахунку встановлено обмеження у користуванні грошовими коштами у розмірі 0,00 гривень, що підтверджується наданим самим апелянтом документами (а.с. 217).

Крім того, факт існування таких обмежень за рахунком ОСОБА_3 фактично було підтверджено співробітником банку в онлайн чаті з використанням системи Приват24, що зафіксовано на скриншоті від 19.05.2016 року.

Інші доводи апеляційних скаргах є аналогічними заявленим вимогам, які були предметом розгляду в суді першої інстанції та яким надано судом належну оцінку.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Отже, висновки суду про часткове задоволення позову відповідають встановленим обставинам справи, до яких суд дійшов з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду є законним і обґрунтованим.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про зобовязання усунути перешкоди в користуванні банківським рахунком залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: І.П. Сидоренко

ОСОБА_6