Справа № 361/5191/15-ц Головуючий у І інстанції Селезньова Т. В.
Провадження № 22-ц/780/1254/16 Доповідач у 2 інстанції Данілов О. М.
Категорія 26 16.03.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

16 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Данілова О.М.,

суддів Мережко М.В., Лівінського С.В.,

за участю секретаря Якимчук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до Броварського міськрайонного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 11 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту №0 відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 49900 доларів США строком до 11 квітня 2018 року зі сплатою 14% річних за користування кредитом.

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника по кредитному договору був укладений договір поруки №196651 від 11 квітня 2008 року з ОСОБА_3, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору, в тому числі за повернення суми боргу, відсотків за використання кредитних коштів, штрафних санкцій.

Всупереч умов кредитного договору ОСОБА_2 не здійснює платежів для погашення кредиту, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання.

Станом на 15 липня 2015 року заборгованість за кредитним договором №0 складає 58858 доларів США 06 центів, з яких:

- 43528 доларів США 98 центів - заборгованість за кредитом;

- 15329 доларів США 08 центів - заборгованість за процентами.

Сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та відсотками складає 127814 грн. 29 коп., з яких:

- 22612 грн. 75 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 15 липня 2014 року по 15 липня 2015 року;

- 105201 грн. 54 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 15 липня 2014 року по 15 липня 2015 року.

Позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача вищезазначені суми, а також судовий збір у розмірі 3654 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2015 року позов було задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитом у сумі 43528,98 доларів США, що еквівалентно 958133,79 грн., заборгованість за процентами у розмірі 15329,08 доларів США, що еквівалентно 337414,51 грн., а також пеню 127814,29 грн., всього стягнути 1423362,50 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» на відшкодування витрат по сплаті судового збору з кожного по 1827 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості з відповідачів в доларах США із зазначенням гривневого еквіваленту відповідно до курсу НБУ станом на день звернення позивача до суду, ПАТ «УкрСиббанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просило змінити рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2015 року в частині визначення стягнення суми заборгованості в доларах США із зазначенням гривневого еквіваленту відповідно до курсу НБУ станом на день звернення до суду та зазначити суму стягнення у відповідності до заявлених вимог, викладених у позовній заяві.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Відповідачі в судове засідання неодноразово викликались за адресами зазначеними як і в позовній заяві так і в апеляційній скарзі, однак поштові відправлення повертались до суду за закінченням встановленого терміну зберігання.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

З метою дотримання розумних строків розгляду апеляційної скарги та у відповідності до ч. 1 ст. 303-1 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого банк надав ОСОБА_2 споживчий кредит у сумі 49900,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00 % річних, строком до 11 квітня 2018 року включно.

Відповідно до п.1.1 кредитного договору, банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті - доларах США, в сумі 49900,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 251995,00 грн. за курсом НБУ на день укладення договору, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі. При цьому сторони обумовили, що гривневий еквівалент суми кредиту зазначається в договорі лише в разі надання банком кредиту в іноземній валюті.

Відповідно до п.1.2.2 кредитного договору, позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до договору, але в будь-якому випадку не пізніше 11 квітня 2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору та/або згідно умов відповідної угоди сторін.

Відповідно до п.7.13 кредитного договору, сторони домовилися вважати, що уклавши цей договір, позичальник своїм підписом засвідчує факт та згоду з умовами цього договору, підтверджує свої права та обов'язки за цим договором і погоджується з ними, підтверджує свою здатність виконувати умови цього договору, та що всі умови даного договору йому цілком зрозумілі і позичальник вважає їх справедливими по відношенню до нього, а також що перед укладанням цього договору отримав від банку інформаційний лист згідно вимог законодавства України, зокрема, Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до п.7.8 кредитного договору, строк дії даного договору встановлюється з дати його укладення до повного повернення банку всієї суми кредиту за договором та до повного погашення плати за кредит і неустойки, у разі її нарахування.

Відповідно до п.2.1 кредитного договору, виконання зобов'язань позичальника за цим договором забезпечуються: 1) заставою квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2; 2) порукою ОСОБА_3.

05 лютого 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 була укладена додаткова угода №1 до кредитного договору №0 від 11 квітня 2008 року, відповідно до умов якої сторони погодили, що кінцевим терміном повернення кредиту є - 11 квітня 2028 року; змінено схему погашення кредиту - відповідач-1 зобов'язався щомісячно погашати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 590,00 доларів США. Також, відповідно до вказаної угоди сторони домовилися, що для ідентифікації договору в системі обліку банку може застосовуватися також і номер договору №1.

11 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 укладено договір поруки №196651, відповідно до умов якого, останній зобов'язався нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання у повному обсязі ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором №0 від 11 квітня 2008 року.

Пунктом 1.2 договору поруки визначено, що поручителю добре відомі усі умови вищезазначеного основного договору, зокрема: сума основного договору - 49900 доларів США, терміни виконання основного зобов'язання - 11 квітня 2018 року, якщо згідно умов основного договору не буде застосовано інші терміни виконання такого зобов'язання; інші умови основного договору.

Відповідно до п.1.3 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (а т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору.

Відповідно до п.1.4 договору поруки, відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Відповідно до п.5.1 договору поруки, уклавши цей договір поручитель підтверджує, зокрема, що повністю розуміє всі умови основного договору та цього договору, свої права та обов'язки за договором і погоджується з ними та що договір поруки не суперечить будь-яким договірним обмеженням, які є обов'язковими для поручителя.

Відповідно до п.3.1 договору поруки, даний договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором.

05 лютого 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 була укладена додаткова угода №1 до договору поруки №196651 від 11 квітня 2008 року, відповідно до умов якої ОСОБА_3 надав згоду на зміну основного зобов'язання, зокрема щодо: зміни суми кредитного договору на 46989,19 доларів США, що дорівнює еквіваленту 361816,77 грн.; зміни кінцевого строку повернення кредиту - 11 квітня 2028 року; зміни схеми погашення кредиту - з стандарту на ануїтет; встановлення ануїтетного щомісячного платежу у розмірі 590,00 доларів США в рахунок погашення кредиту та відсотків за користування кредитом.

Факт укладення договорів кредитного з першим відповідачем і поруки - з другим відповідачем, і факт згоди на умови кредитування і поручительства підтверджується наявністю підписів відповідачів у договорах, укладених ними, і підписаними поручителем умовами договору і своєї відповідальності перед кредитором.

Згідно ст. 627 ЦК - сторони є вільними в укладанні договору. Згідно ст.638, ст..639 ЦК - якщо сторони досягли домовленості і уклали договір, в якому передбачені певні зобов'язання, то вони мають виконуватись і вважатись такими, що момент домовленості настав. Згідно ч.1ст.631 ЦК- строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки у відповідності з договором. Згідно ч.4 ст.631 ЦК - закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору. Згідно ст.1048, ч.1 ст.1054 ЦК - позикодавець має право на одержання від позичальника процентів на умовах договору. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.615 ЦК - не припустима одностороння відмова від зобов'язання. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надав позивачу кредит. Відповідач - позичальник не подав заперечень проти цього і не оспорив договір або отримання суми кредиту на вказаних умовах і в указаному розмірі.

З наданого розрахунку заборгованості видно, що позичальник допустив прострочення в платежах по поверненню кредиту, по сплаті відсотків. Заборгованість наступна: заборгованість за кредитом 43528,98 доларів США, заборгованість за процентами - 22612,75 доларів США.

Відповідач (позичальник) свої зобов'язання за договором кредиту не виконав належним чином, допустив прострочення в платежах і заборгованість у вказаній в розрахунку сумі - в тому числі заборгованість за кредитом, за відсотками.

22 червня 2015 року банк направив ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вимоги про погашення простроченої заборгованості за тілом кредиту - 3047,38 доларів США, простроченої заборгованості за відсотками - 14911, 43 доларів США, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та відсотками - 112334,83 грн. та залишку по основній сумі неповернутого кредиту - 40481,60 доларів США. Тому заборгованість по кредиту, строки повернення якої за визначеним графіком платежів ще не наступили (строкова заборгованість), з дати отримання вказаної вимоги стала простроченою і такою, що підлягає поверненню.

Дану вимогу банку жоден з відповідачів не виконав, заборгованість по кредиту, процентам не погасив. Тому є підстави на даний час для стягнення всієї заборгованості по кредиту (простроченої і строкової) та відсотків.

Підписуючи договір поруки, відповідач ОСОБА_3 взяв на себе відповідальність і солідарні з боржником зобов'язання перед кредитором, а тому відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, за невиконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник, як в частині виконання основного зобов'язання - сплати кредиту та відсотків, так і в частині сплати неустойки за порушення умов договору і допущені позичальником прострочення в платежах. Поручитель не довів наявності і нього підстав для звільнення від зобов'язань, взятих на себе за договором поруки.

Строк виконання зобов'язань, забезпечених порукою, наступив, оскільки поручитель отримав передбачену договором вимогу банку. Крім того, такою вимогою може розглядатись позовна заява.

Таким чином, позивач має право вимагати від позичальника та поручителя виконання всіх грошових зобов'язань за даним кредитним договором у солідарному порядку.

Згідно із п.4.1 кредитного договору, за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в наступному порядку, а саме: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні; в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена в іноземній валюті; пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування.

При цьому банк може використати таке право на застосування пені, починаючи з 32 календарного дня, рахуючи з дати порушення позичальником терміну виконання свого грошового зобов'язання, передбаченого договором. Позичальник повинен сплатити пеню за цим договором за першою вимогою банку.

Згідно ч.1 ст..611 ЦК - у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені умовами договору або законом, зокрема сплата неустойки (п.3). Згідно ст.549 ЦК - неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума чи інше майно, котре боржник зобов'язаний передати кредитору у випадку порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, яка обчислюється в процентах від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст..550 ЦК право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, спричинених невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються (ч.2). Кредитор не має права на неустойку у випадку, якщо боржник не відповідає за порушення зобов'язання (ст..617ЦК). Згідно ст.617 ЦК- особа, що порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо доведе, що це порушення сталось внаслідок випадку або непереборної сили; не вважається випадком, зокрема, невиконання зобов'язань контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, необхідних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Суд вважає, що в даному випадку позивач має право стягнути пеню з позичальника, який прострочив виконання грошових зобов'язань перед кредитором, та з поручителя, як солідарного боржника.

Згідно наданому розрахунку - нарахована пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 15.07.2014р. по 15.07.2015р. у розмірі 22612,75 грн. та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за період з 15.07.2014 р. по 15.07.2015 р. у розмірі 105201,54 грн., всього 127814,29 грн.

Розрахунок пені відповідачами не оспорено, розрахунок проведений в межах компетенції, за ставкою, передбаченою у договорі, оскільки цей розрахунок не оспорюється відповідачами, то він судом приймається як достовірний.

Відповідачі не представили суду наявності у них підстав для звільнення від неустойки, тому сам факт прострочення позичальником грошових зобов'язань за даним договором, вважається достатнім доказом того, що умови договору не виконані з вини позичальника.

Таким чином, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що з відповідачів солідарно підлягає стягненню заборгованість по кредиту (прострочена та строкова) у сумі 43528,98 доларів США, що еквівалентно 958133,79 грн., проценти у розмірі 15329,08 доларів США, що еквівалентно 337414,51 грн., а також пеня 127814,29 грн., всього 1423362,50 грн.

Однак, колегія суддів не може погодитись з рішенням суду в частині стягнення з відповідачів заборгованості в доларах США із зазначенням гривневого еквіваленту відповідно до курсу НБУ станом на день звернення позивача до суду, оскільки висновки суду першої інстанції не узгоджуються з вимогами законодавства з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. З цього випливає, що сума заборгованості в рішенні суду повинна бути виражена в доларах США, оскільки надання кредиту за цим Кредитним договором є валютною операцією.

Постановою Пленуму ВСУ №9 від 01 листопада 1996 року визначено, що при вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.

Позивач при зверненні визначив суму позову у доларах США. Крім цього, з копії кредитного договору та довідки-розрахунку заборгованості вбачається, що зазначена заборгованість виражена у доларах США.

Згідно зі статтею 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч. 1, 3 ст. 533 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Принцип належного виконання зобов'язання, передбачений ст. 526 ЦК України, охоплює виконання його належними суб'єктами, у належному місці, в належний строк, щодо належного предмета та належним способом. Поняття предмету зобов'язання в кредитних відносинах охоплює, в тому числі, й валюту зобов'язання.

Ухвалення рішення не може змінювати суть самого зобов'язання та принцип належного виконання зобов'язання з урахуванням усіх його складових, оскільки рішення суду за своєю суттю є однією з форм реалізації права особи на захист та відновлення порушених прав особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускаються у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Позивач на момент видачі валютного кредиту мав відповідну ліцензію та дозвіл НБУ на здійснення валютних операцій, тому видача валютного кредиту і вираження суми зобов'язання Відповідачів у валюті є правомірною, оскільки Позивач мав право видавати кредит у валюті, отже, Позивач має право вимагати повернення грошових коштів саме в тій валюті, в якій надавався кредит - в доларах США.

Вищезазначена позиція підтверджується п. 14 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», де зазначено, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом.

Зазначеної позиції ВСУ підтримується і в «Узагальненні судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин, в яких, зокрема ст.ст. 28, 29 зазначено, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і Позивач просить стягнути суму у валюті.

При цьому, такого висновку Верховний Суд України приходить на підставі суперечливої позиції судів першої та апеляційної інстанцій стосовно стягнення заборгованості в іноземній валюті: одні стягують заборгованість в іноземній валюті; деякі стягують лише в гривнях; інші суди зазначають у рішенні заборгованість в іноземній валюті, указаній у кредитному договорі, проте стягують еквівалент гривні за курсом НБУ на день ухвалення рішення.

Аналізуючи судову практику, найвищий судовий орган у системі судів загальної юрисдикції зазначив, що висновки судів про стягнення заборгованості в національній валюті без зазначення суми боргу в валюті кредитного договору є немотивовані, оскільки позовні вимоги банків викладені саме в іноземній валюті (валюті договору).

Відповідно до п. 12 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 553 ЦК України.

Дана правова позиція знайшла своє підтвердження в Постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі №6-145цс14 та Постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі №6-190цс15.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

На вищезазначене суд першої інстанції уваги не звернув, у зв'язку з чим, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2015 року підлягає зміні в частині стягнення заборгованості за кредитом та за відсотками, а саме із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає стягненню солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 58858,06 доларів США.

В решті рішення є законним та обґрунтованим, а тому повинно бути залишеним без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право змінити рішення.

Підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення згідно ч. 1 ст. 309 ЦПК України є, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2015 року в частині стягнення заборгованості за кредитом та за відсотками змінити, та ухвалити: стягнути солідарно з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_2) та ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_3) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (рахунок №0113 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, код 09807750, місцезнаходження - м. Харків, пр-т. Московський, 60) заборгованість за кредитним договором №0 у розмірі 58858,06 (п'ятдесят вісім тисяч вісімсот п'ятдесят вісім) доларів США 06 центів.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий __________ О.М. Данілов

Судді __________ М.В. Мережко

__________ С.В. Лівінський