Справа № 452/1874/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"28" листопада 2016 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Казана І.С.,

при секретарі Топорович В.В.,

із участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Самбірського обєднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про стягнення заборгованості щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом та просить у судовому порядку стягнути із відповідача суму заборгованості в розмірі 121580,77грн. Свою вимогу аргументує тим, що згідно постанови Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25.11.15р., що набрала законної сили, було задоволено його адміністративний позов до Самбірського обєднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області, - вирішено призначити та виплачувати судді у відставці ОСОБА_1 з 22 серпня 2015 року, з наступного дня після виключення зі штату Самбірського міськрайонного суду у звязку із звільненням з посади судді у відставку, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків грошового утримання судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Львівській області №02-1012/15 від 27.10.2015 року. Оскільки виплата відповідачем фактично була розпочата з травня 2016 року, тому до того часу із 22.08.15р. виникла раніше зазначена заборгованість відповідача по довічному грошовому утриманні залишилась невиплаченою. Через це позивач просить у судовому порядку присудити до стягнення в його користь заборговану відповідачем суму в розмірі 121580,77грн.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав вимоги позову та посилався на викладені обставини у зверненні до суду, наполягав позов задовольнити у порядку цивільної юрисдикції; просив застосувати негайне виконання судового рішення у відповідності до ст. 367 ЦПК України.

Представник відповідача ОСОБА_2 позову не визнав з мотивів, викладених у письмовому запереченні на позовну заяву; вважає, що спір виник в адміністративній юрисдикції, а тому просив закрити провадження у цивільній справі.

Зясувавши обставини справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши наявні дані у матеріалах цивільної справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до Самбірського обєднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про стягнення заборгованості щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Главою 5 Цивільного-процесуального Закону регламентовано поняття доказів, їх належність та допустимість; обовязок доказування і подання доказів.

У силу змісту ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1)чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2)чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності, тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3)які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4)яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5)чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

У судовому засіданні встановлено, що згідно постанови Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25.11.15р., що набрала законної сили, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю та зобовязано відповідача прийняти рішення про призначення та виплату судді у відставці з наступного дня після виключення зі штату місцевого суду із 22.08.2015 року у звязку із звільненням з посади судді у відставку, відповідне щомісячне довічне грошове утримання. Фактично Самбірським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Львівської області в порядку примусового виконання судового рішення прийнято власне розпорядження №134948 від 01.04.16року та розпочато виплату із травня 2016 року. Однак, при цьому виникла заборгованість залишилась поза увагою відповідачем, що послужило повторному зверненню ОСОБА_1 до суду 22.07.2016 року, коли державною виконавчою службою було закінчене виконавче провадження. Отже, заборгованість із щомісячного довічного грошового утримання виникла з вини відповідача.

Тому позивач ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду в порядку цивільної юрисдикції із питанням стягнення заборгованості, а не в порядку судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі, до чого на переконання позивача ОСОБА_3 спонукала сторона відповідача, що є не інакше як зволікання із виплатою коштів у спосіб затягування розгляду справи недобросовісною процесуальною поведінкою; позивач ставить питання про стягнення заборгованості щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а не заявляє про незгоду з діями субєкта владних повноважень при виконанні рішення суду, що набрало законної сили.

Відтак, помилковою є позиція відповідача про закриття провадження у справі через те, що вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, про що судом постановлено ухвалу. Представником відповідача ОСОБА_2 суду не подано письмового ані не заявлено усного клопотання про забезпечення доказів у порядку ч. 1 ст. 133 ЦПК України і, водночас не додано документу про сплату судового збору стосовно витребування у державного виконавця виконавчого провадження ВП №50558295, що воно є не закінчене і на даний час здійснюється примусове виконання виконавчого листа від 16.03.2016р. №452/3102/15-а; не заслуговує на увагу його пояснення про повторність виплати цієї суми заборгованості, оскільки кошти позивачем не отримані, а у випадку будь-якої виплати і, в тому числі добровільної, решту всі питання відпадуть у встановленому законом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; ч. 3 регламентовано, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Із повідомлення Самбірського обєднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області №М/31 від 15.07.2016року відомо, що за судовим рішенням від 25.11.2015 року у справі №452/3102/15-а заборгованість щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у відповідача перед ОСОБА_1 становить 121580,77грн.

За загальними підставами відповідальності за завдану шкоду згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Ураховуючи наведене і висновок суду, що заборгованість утворилася з вини відповідача, суд прийшов до переконання в необхідності задоволення позову ОСОБА_1 про стягнення із Самбірського обєднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області у його користь суми заборгованості довічного грошового утримання судді у відставці за період із 22.08.15р. по 01.05.2016 року в розмірі 121580,77грн. як відшкодування матеріальної шкоди. Суд прийшов до такого вирішення спору виходячи із засад змагальності щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства, аналізуючи пояснення сторін, подані ними суду матеріали; судом із позиції позивача зясовано, які реально права порушені відповідачем, в який спосіб і які конкретно несприятливі наслідки спричинило для нього це порушення; а також те, що метою предявлення позову позивачем є захист (відновлення) його прав і законних інтересів і, що при обраному ним способі захисту можливо відновити (захистити) його права.

Водночас суд прийнятті судового рішення у цивільній справі погоджується із позицією представника відповідача ОСОБА_2, що є особливості виконання судових рішень про стягнення коштів з державних органів, державних підприємств, установ, організацій та місцевих бюджетів, що механізм виконання судових рішень про стягнення коштів з бюджетних установ визначається Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року №845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників». Виконання судового рішення покладається на державну виконавчу службу України, проте, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», рішення про стягнення коштів з Державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами Державного казначейства України в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Порядок виконання рішень судів на інших органів (посадових осіб) про стягнення коштів з держаних органів, державних підприємств, установ та організацій урегульовані Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», який було прийнято 05.06.2012 року та який набув чинності з 01.01.2013 року. Однак, усі ці нормативні документи стосуються безпосереднього виконання судового рішення, а не цивільного спору по його суті. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до Державної казначейської служби України у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про 2)присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Згідно ч. 2 цієї норми Закону суд, ухвалюючи рішення, може допустити негайне його виконання у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1, 2 і 3 частини першої цієї статті.

Ураховуючи обставини справи про будь-які дії, що свідчать не інакше як про зволікання відповідачем із виплатою, беручи до уваги тривалий час невиплату суми заборгованості довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1, звернення до суду особи із таким питанням, суд прийшов до переконання про необхідність негайного виконання судового рішення за аналогією наведеної вище норми Закону.

Судові витрати у цивільній справі підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214 - 215, 218, 367 ЦПК України, ст. ст. 8, 19, 22, 48, 55, 64, 92, 95, 124 Конституції України, ст. 1166 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути із Самбірського обєднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області у користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований і проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, - суму заборгованості довічного грошового утримання судді у відставці за період із 22.08.15р. по 01.05.2016 року в розмірі 121580,77(сто двадцять одну тисячу пятсот вісімдесят гривень 77коп.)грн.

Стягнути із Самбірського обєднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області у дохід держави 1215,81грн. судового збору.

Судове рішення в частині стягнення коштів у користь особи допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції протягом десяти днів із дня його проголошення.

Суддя