Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Лозко Ю.П.
Справа № 431/3198/16-ц
Провадження № 22ц/782/646/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«25» жовтня 2016 року м.Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого Лозко Ю.П.

суддів: Назарової М.В., Романченка В.О.

за участю секретаря Подрябінкіна Я.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Луганської області в м.Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 22 липня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років,

ВСТАНОВИЛА:

12 липня 2016 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила суд, стягнути з відповідача на її утримання аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень, починаючи від дня подання позовної заяви до досягнення донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що з 2012 року по 07.03.2015 року вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах й вони мають спільну дитину ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає з позивачкою. Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 08.04.2016 року встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі ? частини всіх видів його заробітку доходу щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.12.2015 року. Дане рішення суду є чинним.

Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною і потребує матеріальної допомоги, яку вважає відповідач має можливість надавати до досягнення дитиною 3 років, оскільки має мінливий дохід.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 22 липня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти у твердій грошовій сумі 300 гривень, починаючи з 12 липня 2016 року і до досягнення їх донькою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 3 років.

Вирішено питання по сплаті судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за 1 місяць допущено до негайного виконання.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до суду апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив суд, скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судова колегія вважає, що судом вказані вимоги закону не дотримано з огляду на наступне.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач ОСОБА_2 окрім малолітньої дитини доньки ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 інших утриманців не має, він є працездатною особою, тому має можливість надавати позивачу ОСОБА_3 матеріальну допомогу на її утримання до досягнення дитиною 3 х років, у твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн. щомісяця.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч.2 статті 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин 2,4 статті 84 та статей 86,88 СК України.

Судом та матеріалами справи встановлено, що сторони знаходились у фактичних шлюбних відносинах. Відповідач є батьком малолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, яка постійно проживає з позивачкою ОСОБА_3 Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною.

Вказані обставини не заперечуються сторонами.

Як передбачено ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Отже, виходячи зі змісту вказаних норм позивач має право на утримання від батька дитини, незалежно від її матеріального становища, але за умови, що чоловік має можливість надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як убачається із матеріалів справи, відповідач на час розгляду справи та ухвалення оскаржуваного рішення не працював, будь яких доходів не отримував. Матеріали справи не містять доказів які б підтверджували, що він як платник аліментів, мав нерегулярний мінливий дохід, або частину доходу отримував в натурі, у звязку з чим має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу.

За таких обставин, суд першої інстанції, безпідставно дійшов висновку про можливість відповідача надавати матеріальну допомогу позивачу на її утримання у визначеному судом розмірі до досягнення їхньою дитиною 3 х років.

У відповідності зі ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право:1) постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін;2) скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог;3) змінити рішення;4) постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду;

Як встановлено ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Таким чином, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 307,309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 22 липня 2016 рокускасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: