АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/845/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 Ткаченко С. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЮвшина В. І.
суддівГончар Н. І. , Пономаренка В. В.
при секретаріГончар Л. В.

адвоката Нікітюк А.М.

позивача ОСОБА_7

представника відповідача ОСОБА_8

третьої особи ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_8 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_10 на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 09 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_7 до Боровицької сільської ради, треті особи ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_9 про визнання недійсним заповіту та його скасування,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 ОСОБА_9 звернулися до суду з позовом до Боровицької сільської ради, треті особи ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_9 про визнання недійсним заповіту та його скасування, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_13 09.10.2003 року нею був складений заповіт, яким вона заповіла позивачу належне їй майно у вигляді житлового будинку, що знаходиться в с. Боровиця Чигиринського району Черкаської області, а земельну ділянку та майновий пай у СТОВ «Дружба» заповіла ОСОБА_9 Заповіт було посвідчено секретарем Боровицької сільської ради.

30.12.2014 року ОСОБА_13 склала інший заповіт, яким все своє майно у рівних частинах заповіла позивачу та третім особам ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_9

Позивач ОСОБА_7 стверджує, що заповіт від 30.12.2014 року підлягає до визнання недійсним та його скасуванням, оскільки на час складання заповіту ОСОБА_13 була у тяжкому стані та дуже хворіла. Крім того вважає, що голова Боровицької сільської ради Збаразська Т.Я. не була уповноважена посвідчувати заповіт.

17.12.2015 року ОСОБА_9 подала до суду заяву про залишення без розгляду її позовні вимоги.

Позивач ОСОБА_7 просив суд просив визнати недійсним та скасувати заповіт, складений 30.12.2014 року його матір'ю, ОСОБА_13, та посвідчений головою Боровицької сільської ради Збаразською Т.Я .

Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 09 лютого 2016 року позов ОСОБА_7 задоволено частково. Визнано заповіт від 30.12.2014 року, складений ОСОБА_13 та посвідчений сільським головою Боровицької сільської ради Чигиринського району Збаразською Т.Я., нікчемним.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права і просить скасувати рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 09 лютого 2016 року і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_7 відмовити повністю.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7 до Боровицької сільської ради, треті особи ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_9 про визнання недійсним заповіту та його скасування, суд першої інстанції прийшов до висновку, що колишній сільський голова не мав права посвідчувати заповіти, оскільки відсутнє рішення сесії сільської ради про покладення обов'язків на сільського голову на вчинення нотаріальних дій.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_13 09.10.2003 року нею був складений заповіт, яким вона заповіла позивачу ОСОБА_7 належне їй майно у вигляді житлового будинку, що знаходиться в с. Боровиця Чигиринського району Черкаської області, а земельну ділянку та майновий пай у СТОВ «Дружба» заповіла відповідачці ОСОБА_9 Заповіт було посвідчено секретарем Боровицької сільської ради.

30.12.2014 року ОСОБА_13 склала інший заповіт, яким все своє майно у рівних частинах заповіла позивачу та третім особам ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_9 Заповіт був посвідчений сільським головою Боровицької сільської ради.

Рішення Чигиринського районного суду Черкаської області позовні вимоги ОСОБА_7 задоволено частково, та на підставі частини 1 статті 1257 ЦК України оспорюваний заповіт визнаний нікчемним.

Вирішуючи спірні правовідносини, місцевий суд правомірно виходив з наступного

Згідно ч. 1 статті 1257 ЦК України передбачає, що нікчемним є заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.

Згідно з нормами статті 1247 ЦК України загальними вимогами до форми заповіту є: складання заповіту в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання; заповіт має бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 ЦК України.

Норми ст. 1251 ЦК України встановлює, що у разі якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Згідно пункту 1.2 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року за № 3306/5, який є чинним на момент посвідчення оспорюваного заповіту, було визначено, що у населених пунктах, де немає державних нотаріусів, нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій.

Судом встановлено, що станом на 30 грудня 2014 року відсутнє розпорядження чи рішення органу місцевого самоврядування, згідно якого покладені обов'язки на здійснення нотаріальних дій на сільського голову села Боровиця.

Вказаний факт підтверджується довідкою Боровицької сільської ради від 02.02.2016 року № 7/02-28 (а.с. 80).

З урахуванням викладеного, висновок місцевого суду щодо наявності підстав для визнання заповіту нікчемним є обґрунтованим та таким, що ґрунтується на нормах закону.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду та не підтверджують їх неправомірність належними доказами, оскільки як визначено ч.1 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Загальні вимоги щодо форму заповіту чітко викладені в нормах статті 1247 ЦК України.

Недійсність правочину може бути встановлена законом (нікчемний правочин) та рішенням суду (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 1251 ЦК України (в редакції чинній на момент посвідчення оспорюваного заповіту), якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Згідно ч. 1 п. б п.п.5 ст. 38 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, делеговані повноваження щодо вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання, реєстрація актів громадянського стану за винятком виконавчих органів міських (крім міст обласного значення) рад (в редакції чинній на момент посвідчення заповіту).

Так як станом на час посвідчення заповіту, 30.12.2014 року, відсутнє розпорядження чи рішення органу місцевого самоврядування, згідно якого покладені обов'язки на здійснення нотаріальних дій на сільського голову села Боровиця, то суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про порушення вимог щодо посвідчення заповіту та визнання його нікчемним. Доводи апелянта про те, що відповідно до рішення виконавчого комітету Боровицької сільської ради №34 від 20 жовтня 2013 року сільський голова села Боровиця мав повноваження на вчинення нотаріальних дій є безпідставними, так як даним наказом на сільського голову покладено відповідальність за ведення обліку і звітності про використання бланків свідоцтв про держану реєстрацію актів цивільного стану а також їх зберігання, але не покладено обов'язків на здійснення нотаріальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їх належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 09 лютого 2016 року не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції порушено її процесуальні права, так як вона залучена до участі в справі не в якості відповідача, а третьої особи, що є підставою для скасування судового рішення є безпідставними, так як всі її заперечення проти позову розглянуті в суді апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги. Також є безпідставним твердження апелянта про те, що в порушення норм СК України до участі в розгляді справи та захисті прав неповнолітньої дитини судом першої інстанції не було залучено орган опіки та піклування.

Згідно ч. 4 ст. 19 СК під час розгляду судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Дана норма закону не передбачає обов'язкову участь органу опіки та піклування при розгляді справи про визнання заповіту недійсним.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими та не спростовують правильні висновки суду першої інстанції.

Вірно встановивши факти і відповідно їм правовідносини, постановивши рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права на підставі наявних та наданих сторонами належних та допустимих доказів, суд першої інстанції ухвалив правильне та справедливе рішення, яким частково задоволив позовні вимоги ОСОБА_7

Доводи апеляційної скарги ретельно перевірені судом апеляційної інстанції є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції і не містять підстав для скасування чи зміни правильного рішення.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_10 на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 09 лютого 2016 року відхилити, а рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 09 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :