АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2/535/08-ц Головуючий в І інстанції: Зубік В.В.
Номер провадження 22ц - 791/740/2016 Доповідач: Бугрик В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Бугрика В.В.

Суддів: Лісової Г.Є., Семиженко Г.В.,

Секретаря Мирненко А.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 22 січня 2008 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИЛА:

09 січня 2008 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до суду про визнання договору дарування дійним та визнання права власності на земельну ділянку. Вимоги мотивовано тим, що 3 січня 2007 року, між ним та відповідачкою був укладений договір дарування, згідно якого відповідачка подарувала йому земельну ділянку загальною площею 3,61 гектарів, яка знаходиться на території Семенівської сільради Каховського району Херсонської області.

Позивач не може оформити право власності на вказану земельну ділянку у зв'язку з тим, що договір дарування не був нотаріально посвідчений, оскільки відповідач ухиляється від його посвідчення.

Просив визнати договір дарування земельної ділянки дійсним та визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку з правом перереєстрації державного акту.

Рішенням суду позов задоволено. Визнано договір дарування земельної ділянки загальною площею 3,61 гектарів, яка знаходиться на території Семенівської сільради Каховського району Херсонської області, від 3 січня 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дійсним. Визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку загальною площею 3,61 гектарів, яка знаходиться на території Семенівської сільради Каховського району Херсонської області та належала ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_1, виданого на підставі розпорядження голови Каховської районної держадміністрації від 03.04.2002р. № 226, з правом перереєстрації державного акту на своє прізвище.

В апеляційній скарзі відповідачка просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Вислухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З січня 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений письмовий договір дарування земельної ділянки (а.с.7), згідно якого остання подарувала ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 3,61 гектарів, яка розташована на території Семенівської сільської ради Каховського району Херсонської області року, яка належала їй згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, який виданий на підставі розпорядження голови Каховської районної держадміністрації від 03.04.2002 р. № 226.

Ухвалюючи рішення суд виходив з норм ч. 2 ст. 220 ЦК України, проте колегія суддів з таким висновком суду погодитися не може. У відповідності до положень ст. ст. 717, 719 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Зазначені вище норми судом проігноровані, а отже відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч.3 ст. 334 цього Кодексу право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ч.4 вказаної статті (в редакції, що діяла на час ухвалення судом рішення), якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Крім того, відповідно до роз'яснень п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9, вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Відповідно до п. п. «Б» ст. 15 Закону України «Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо заборони продажу земель сільськогосподарського призначення до прийняття відповідних законодавчих актів» від 19.12.2006 року, до 1 січня 2008 року не допускається купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають, які перебувають у власності громадян та виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб. Купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктом «б» цього пункту, запроваджується з 1 січня 2008 року за умови набрання чинності законами України про державний земельний кадастр та про ринок земель, визначивши особливості обігу земель державної та комунальної власності і земель товарного сільськогосподарського виробництва.

Угоди (довіреності) укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами «А» та «Б» цього пункту, в частині їх купівлі-продажу та іншим способом відчуження, а так само в частині передачі прав на відчуження цих земельних ділянок та земельних часток на майбутнє є недійсними з моменту їх укладання (посвідчення).

Отже, на момент укладання договору дарування земельної ділянки і на момент ухвалення судом вказаного рішення суду відчуження земельних ділянок було заборонено, на підставі Земельного кодексу України.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 22 січня 2008 року по даній справі скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 558,21 грн.

Рішення набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів з моменту проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий В.В. Бугрик

Судді: Г.Є. Лісова

Г.В. Семиженко