Справа № 635/5486/15-ц
Провадження № 4-с/635/12/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Токарєвої Н.М.,

при секретарі - Браварець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області матеріали за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на неправомірні дії державного виконавця, в якій просить суд: поновити процесуальний строк для оскарження постанови старшого державного виконавця ВДВС ХРУЮ Харківської області Кравчун Д.В. від 02.02.2016р.; визнати неправомірними дії старшого державного виконавця ВДВС ХРУЮ Харківської області Кравчун Д.В. щодо відмови у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання рішення Харківського районного суду Харківської області від 03.11.2015 р. № 635/5486/15-ц про стягнення суми боргу; визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця ВДВС ХРУЮ Харківської області Кравчун Д.В. № 50005286 від 02.02.2016р. про відмову у відкритті виконавчого провадження (прийнятті до провадження виконавчого документа); зобовязати ВДВС ХРУЮ Харківської області відкрити виконавче провадження та забезпечити виконання рішення Харківського районного суду Харківської області від 03.11.2015 р. № 635/5486/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму за договором позики в розмірі 13000,00 грн., 3% річних в розмірі 939,21грн., втрати від інфляції в розмірі 9520,57грн., а всього суму в розмірі 23459,78грн.

Скаржник обґрунтовує свої вимоги тим, що 03 листопада 2015 року Харківський районним суд Харківської області ухвалив заочне рішення у справі № 635/5486/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму за договором позики в розмірі 13000,00грн., 3% річних в розмірі 939,21грн., втрати від інфляції в розмірі 9520,57грн., а всього суму в розмірі 23459,78грн.

31 грудня 2015 року Харківським районним судом Харківської області по вказаній вище цивільній справі було видано виконавчий лист, який направлено стягувачем до відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області.

02 лютого 2016 року старшим державним виконавцем ВДВС ХРУЮ Харківської області Кравчун Д.В. на підставі п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову ВП № 5005286 про відмову у відкритті виконавчого провадження (у прийнятті до провадження виконавчого документа) з посиланням на невідповідність виконавчого документу вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме відсутність у виконавчому документі ідентифікаційного номеру боржника.

Як зазначає скаржник, разом із заявою про відкриття виконавчого провадження до виконавчої служби було подано копію довідки ДПІ у відповідь на електронний запит суду щодо надання інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи ОСОБА_3 (боржника), де вказано, що надати відповідну інформацію не має можливості з причин: «фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати». Цю інформацію державний виконавець до уваги не взяв.

17 лютого 2016 року ОСОБА_1 подала начальнику ВДВС Харківського районного управління юстиції Харківської області скаргу на постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 02.02.2016р. Відповіді на скаргу ОСОБА_1 не отримала.

Скаржник вважає, що постанова про відмову у відкриття виконавчого провадження винесена державним виконавцем з формальних підстав, які можуть бути усунуті в ході здійснення виконавчих процедур, чим порушує право стягувача на виконання судового рішення, постановленого на її користь.

В судове засідання заявник ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 незявилися, про час, день та місце слухання справи повідомлені належним чином, але надали до суду заяви, згідно яких просили розглядати справу за відсутністю заявника та її представника і задовольнити скаргу в повному обсязі (а.с.76, 77).

Боржник ОСОБА_3в судове засідання не зявився, про час, день та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області в судове засідання не зявився, але надав суду письмові заперечення, згідно яких просив в задоволенні скарги відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що Постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийняті до провадження виконавчого документа) від 02.02.2016р. ухвалена державним виконавцем керуючись ст. 369 ЦПК України та ст. 18, п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавчий документ було предявлено з порушенням п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, у виконавчому документі не зазначено індивідуальний ідентифікаційний номер боржника, а також відсутні відомості щодо наявності або відсутності реєстрації фізичної особи у державному реєстрі фізичних осіб платників податків. У випадку відсутності ідентифікаційного даних у боржника через свої релігійні переконання, державна податкова інспекція робить спеціальну відмітку в паспорті фізичної особи (розділ 2 Положення про реєстрацію фізичних осіб-платників податків, зареєстрований наказом ДПА України від 17.02.2010 №954), а таким чином у виконавчому документі мають бути зазначені серія та номер паспорта громадянина України. Відсутність у виконавчому документі вище зазначених відомостей у відношенні боржника, позбавляють державного виконавця направити запити до Державної податкової служби України про розрахункові рахунки боржника та про джерела отримання доходів боржником, направити запит до Пенсійного фонду України, здійснити дії по реєстрації обтяження рухомого майна (автотранспорту) в Єдиному державному реєстрі обтяжень рухомого майна та обтяження нерухомого майна в Єдиному реєстрі заборони відчуження обєктів нерухомого майна, зробити витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та сформувати інформаційну довідку з Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Вимогами ст. 61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд, розглянувши скаргу в межах заявлених вимог, дослідивши докази по справі, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга подається до суду який видав виконавчий документ (ст. 384 ЦПК України).

Статтею 387 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 2 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Судом встановлено, що 03 листопада 2015 року Харківський районним суд Харківської області ухвалив заочне рішення у справі № 635/5486/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму за договором позики в розмірі 13000,00грн., 3% річних в розмірі 939,21грн., втрати від інфляції в розмірі 9520,57грн., а всього суму в розмірі 23459,78грн. (а.с.48-51).

31 грудня 2015 року Харківським районним судом Харківської області у вказаній вище цивільній справі було видано виконавчий лист, який направлено стягувачем до відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області.

02 лютого 2016 року старшим державним виконавцем ВДВС ОСОБА_2 на підставі п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову ВП № 5005286 про відмову у відкритті виконавчого провадження (у прийнятті до провадження виконавчого документа) з посиланням на невідповідність виконавчого документу вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме відсутність у виконавчому документі ідентифікаційного номеру боржника (а.с.65).

Не погодившись із постановою державного виконавця Щокіна С.В. 17 лютого 2016 року подала начальнику ВДВС Харківського районного управління юстиції Харківської області скаргу на постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 02.02.2016р. (а.с.66).

У відповідності до ч. 1 ст. 17 ЗаконуУкраїни «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Частина 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» містить вимоги до виконавчого документа, де і передбачено, що виконавчий документ має містити індивідуальний ідентифікаційний номер боржника-фізичної особи.

Разом з тим, згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до п. 3 даної статті державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідку та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Тому, відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження. Такий висновок також підтверджується правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в постанові 25 червня 2014 року в справі № 6-62цс14.

З приводу клопотання скаржника щодо поновлення процесуального строку для оскарження постанови державного виконавця, суд приходить до висновку про можливість його задоволення з посиланням на ст. 18, ч. 4 ст. 26, ч. 8 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 3 ч. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014р. № 6.

Враховуючи викладене, суд вирішив, що скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області ОСОБА_2 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 18, 26, 82 Закону України «Про виконавче провадження» , ст.ст. 3, 11, 57, 60, 61, 197, 383, 384, 387 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області ОСОБА_2 задовольнити.

Поновити процесуальний строк для оскарження постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області ОСОБА_2 від 02.02.2016р.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області ОСОБА_2 щодо відмови у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання рішення Харківського районного суду Харківської області від 03.11.2015 р. №635/5486/15-ц про стягнення суми боргу.

Визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області ОСОБА_2 № 50005286 від 02.02.2016р. про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа).

Зобовязати відділ державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області відкрити виконавче провадження та забезпечити виконання рішення Харківського районного суду Харківської області від 03.11.2015 р. № 635/5486/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму за договором позики в розмірі 13000,00 грн., 3% річних в розмірі 939,21грн., втрати від інфляції в розмірі 9520,57грн., а всього суму в розмірі 23459,78грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Харківської області протягом пяти днів з дня її оголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М. Токарєва