Справа № 200/5384/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Власенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради, третя особа Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого з урахуванням уточнень посилається на те, що 31.07.2014 року померла її мати ОСОБА_3, яка 04.05.93 року склала заповіт, посвідчений нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, відповідно до якого єдиною особою, яка набуває права власності за заповітом зазначена вона - позивач у справі як донька. В зв"язку з укладенням шлюбу вона змінила своє дівоче прізвище ОСОБА_3 на ОСОБА_1. Після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння по вул. Бурденко, буд. 62, в м. Дніпропетровську, яка належала їй на підставі рішення народного суду Бабушкінського району м.Дніпропетровська від 15.04.1986 року, а також реєстраційного посвідчення ОСОБА_2 міжміського бюро технічної інвентаризації. Постановою державного нотаріуса ОСОБА_5 від 13.02.2015 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про спадщину, оскільки домоволодіння що розташоване за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Бурденко, 62, було придбано у власність ОСОБА_3 під час шлюбу із ОСОБА_6, а тому згідно зі ст. 61 СК України воно є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Вона вважає, що вказане домоволодіння не об"єктом сумісної власності подружжя у розумінні вимог ст.ст. 60,61 Сімейного Кодексу України, оскільки у 1963 році її мати разом з нею переїхала з м. Горбатов Нижегородської області Росії до України, фактично шлюбні відносини з її батьком матірью були припинені. Батько залишився мешкати у Росії, де в нього була інша родина, про що свідчить довідка-заява, яку він підписав власноруч і його підпис було завірено секретарем міськвиконкому 21.05.1977 року, та яка свідчить про фактичне припинення шлюбних відносин зі зміною місця мешкання її матері до України, оскільки у довідці батько зазначає, що він не має претензій на продаж будинку, що знаходиться у м. Павлоград у Дніпропетровській області. Згодом, у 1986 році, її мама набула право власності на домоволодіння, розташоване в м. Дніпропетровську, вул. Бурденко, 62, тобто в той період, коли між нею та ОСОБА_6 фактично не було шлюбних відносин, вони проживали окремо один від одного, не вели спільного господарства та у нього була інша родина.

Посилаючись на зазначене, позивач просить визнати за нею право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Бурденка, 62, яке складається із: літ. "А-1" - житловий будинок, загальною площею 41,3 кв.м., житловою площею 27,6 кв.м.; літ. "а" - ганок; під "А-1" - погріб; літ. "Г" - вбиральня; споруда №1 - водоколонка; споруда №3 - огорожа; споруда № 4 - хвіртка; споруда № 5 - зливна яма; літ. "І" - мостіння.

В судовому засіданні позивач з представником позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та уточненні до неї.

Представники відповідача ОСОБА_2 міської ради, Бабушкінської районної у місті ОСОБА_2 ради в судовому засідання вважали необхідним ухвалити рішення згідно діючого законодавства.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, надав суд листа з проханням розглянути справу у його відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які з"явилися, дослідивши докази у справі, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювань прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до ст.ст. 1218, 1220 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припиняються внаслідок його смерті. Відкривається спадщина внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно до ст.1223 цього Кодексу право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови у її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У відповідності до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 є матірью позивачки, дошлюбним прізвищем якої було "Одінцова", що підтверджується свідоцтвом про народження серії ОР № 522960, виданим 28.04.1956 року Горбатовською міськрадою ЗАГС м. Горбатов на Оке Горьківської області.

У звязку із укладанням 27.10.1979 року шлюбу позивач змінила своє прізвище "Одінцова" на прізвище чоловіка "Петренко", про що свідчить свідоцтво про шлюб серії ІІ-КИ №366268 від 27.10.1979 року.

04.05.1993 року ОСОБА_3 склала заповіт відповідно до якого усе належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось заповідала ОСОБА_1. Вказаний заповіт був 04.05.1993 року посвідчений державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори.

31.07.2014 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 591624, виданим 11.08.2014 року відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби ОСОБА_2 міського управління юстиції, актовий запис № 5623.

За життя ОСОБА_3 на підставі рішення народного суду Бабушкінського району м. Дніпропетровська від 15.04.1986 року належало право власності на домоволодіння № 62 по вул. Бурденко в м. Дніпропетровську.

Відповідно до реєстраційного посвідчення, виданого 14.05.1986 року ОСОБА_2 міжміським бюро технічної інвентаризації, запис в реєстраційній книзі №459 за реєстровим номером 13, право власності на домоволодіння № 62 по вул. Бурденко зареєстроване за ОСОБА_3 на підставі вказаного рішення суду.

Відповідно до технічного паспорту на домоволодіння, воно складається з: літ. "А-1" - житловий будинок, загальною площею 41,3 кв.м., житловою площею 27,6 кв.м.; літ. "а" - ганок; під "А-1" - погріб; літ. "Г" - вбиральня; споруда №1 - водоколонка; споруда №3 - огорожа; споруда № 4 - хвіртка; споруда № 5 - зливна яма; літ. "І" - мостіння.

У встановлений законом строк позивач звернулася до Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері.

Постановою державного нотаріуса Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 від 13.02.2015 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про спадщину з посиланням на те, що домоволодіння, розташоване за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Бурденко, 62, було придбано у власність ОСОБА_3 під час шлюбу із ОСОБА_6, а тому згідно зі ст..61 СК України, є обєктом спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до листа Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 16.06.2015 року № 777 після смерті ОСОБА_3 була заведена спадкова справа №751/2014, відповідно до якої за прийняттям спадщини після смерті ОСОБА_3 звернулась ОСОБА_1

Разом з цим судом встановлено, що родина позивачки раніше мешкала у м. Горбатов Нижегородської області Росії, у 1963 році мати позивачки разом із нею переїхали проживати до України, фактично припинивши шлюбні відносини із батьком позивачки ОСОБА_6, який залишився мешкати у Росії, де у нього була інша родина.

Вказане підтверджується довідкою-заявою, виданою ОСОБА_6, яку він підписав власноруч та на якій його підпис було завірено секретарем міськвиконкому 21 травня 1977 року, з якої вбачається? що між батьками позивачки були фактично припинені шлюбні відносини і він не має претензій щодо продажу будинку, що знаходиться у м. Павлограді Дніпропетровської області, оскільки він придбаний після припинення між ними шлюбних відносин. Крім того, як вбачається зі свідоцтва про смерть І-НА № 367316, виданого 13.05.1999 року Адміністрацією м. Горбатова Павловського району Нижегородької області, ОСОБА_7 помер 13.05.1999 року.

Таким чином, ОСОБА_3 у 1986 році набула право власності на вказане домоволодіння, розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Бурденко,62, тобто у період коли між нею та ОСОБА_6 фактично не було шлюбних відносин, вони проживали окремо один від одного, не вели спільного господарства та у останнього була інша родина, а тому підстави вважати, що вказане нерухоме майно є спільною власністю подружжя у розумінні ст. 60, 61 СК України відсутні і доказів цього не надано.

У відповідності до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини, з урахуванням того, що незаконність набуття права власності на домоволодіння не встановлена судом, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з визнанням на нею права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 31.07.2014 року, на домоволодіння за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Бурденка, буд.62, яке складається з: літ. "А-1" - житловий будинок, загальною площею 41,3 кв.м., житловою площею 27,6 кв.м.; літ. "а" - ганок; під "А-1" - погріб; літ. "Г" - вбиральня; споруда №1 - водоколонка; споруда №3 - огорожа; споруда № 4 - хвіртка; споруда № 5 - зливна яма; літ. "І" - мостіння.

Витрати по справі підлягають віднесенню за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,10,11,57, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш ИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, інн. НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 31..07.2014 року, на домоволодіння за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Бурденка, буд.62, яке складається з: літ. "А-1" - житловий будинок, загальною площею 41,3 кв.м., житловою площею 27,6 кв.м.; літ. "а" - ганок; під "А-1" - погріб; літ. "Г" - вбиральня; споруда №1 - водоколонка; споруда №3 - огорожа; споруда № 4 - хвіртка; споруда № 5 - зливна яма; літ. "І" - мостіння.

Витрати по справі віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Т.О. Кудрявцева