Справа № 591/3537/16-ц
Провадження № 2/591/1858/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2016 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого: судді Бурда Б.В. при секретарі: Слабко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми, третя особа: Сумське обєднане управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання дій незаконнии та зобовязання вчинити певні дії , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що він є інвалідом 2 групи внаслідок загального захворювання та отримує пенсію. В квітні 2003 року йому було встановлено втрату працездатності, що повязано з професійним захворюванням. У звязку з чим, з 24 квітня і до цього часу він отримує щомісячні виплати відповідно до Закону України « Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». В квітня 2016 року він дізнався, що у супереч вимогам закону відповідач, якій проводить нарахування та виплату йому страхових виплат, не здійснював нарахування, облік та перерахування до органів Пенсійного фонду України страхових внесків з виплачених йому за Законом України « Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». У звязку з чим, два місяці ( липень 2004 року та серпень 2005 року) не були враховані пенсійним фондом до його страхового стажу. Просить визнати незаконними дії відповідача повязані з неперерахуванням до Пенсійного фонду України страхових внесків за липень 2004 року та серпень 2005 року та зобовязати відповідача нарахувати (подати звіт) та перерахувати до Сумського обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області страхові внески за нього за липень 2004 року та серпень 2005 року.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали.

Представник відповідача позов заперечив та пояснив суду, що дійсно позивач перебуває на обліку у Відділенні виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми та щомісячно отримує відповідні виплати. Зазначили, що вони не здійснюють перерахування страхових внесків до органів Пенсійного фонду України, оскільки КМУ не визначений відповідний порядок та строки, як це передбачено Законом.

Представник 3-ї особи при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Пояснив, що два місці, про які веде мову позивач, не можуть бути враховані до страхового стажу позивача, оскільки відсутні відомості про сплату відповідних внесків до Пенсійного фонду України у персоніфікованому обліку.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши подані суду докази, суд вважає позов є обґрунтованим з огляду на таке.

Позивач, з 2001 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України як отримувач пенсії.

Також встановлено, що з 24.04.2003 року перебуває на обліку у Сумському міському відділенні Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань та отримує виплати повязані з втратою професійної працездатності.

Позивач звернувся до Сумського обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області із заявою про проведення йому перерахунку пенсії, врахувавши до страхового стажу для обчислення розміру пенсії період отримання щомісячних виплат відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», починаючи з 2003 року. Рішенням від 21.06.2016 року позивачу було відмовлено у проведенні такого перерахунку в звязку з не зарахуванням до страхового стажу, періоду отримання щомісячних страхових виплат відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Причиною не зарахування вказаного періоду до страхового стажу позивача стала відсутність даних про отримання страхових виплат.

Відповідно до ст. 1 Закону страховий стаж - період (строк), протягом якого особі підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір ні обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до ст. 24 Закону за періоди, починаючи з 01.01.2004 року страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду за даними, що містяться і системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до п. 11 ст. 11 Закону (в редакції на час що діяла у 2004 - 2005 роках) особи, які отримують щомісячні страхові виплати відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", крім осіб, які отримують виплати у зв'язку зі смертю годувальника, та непрацюючих осіб, які отримувачі пенсії по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювань підлягають загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню.

Відповідно до п. 4 ст. 14 Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України є страхувальником для працюючих осіб, за яких роботодавець сплачує внески в сумі меншій, ніж сума внеску із заробітку, який потерпілий мав до ушкодження здоров'я, а також для непрацюючих сечі зазначених у пункті

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 17 Закону (в редакції на час що діяла у 2004 - 2005 роках) страхувальник зобовязаний подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) доходу на який відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Відповідно до п.6 ст. 21 Закону відомості про застрахованих осіб, зазначених п. 11 статті 11 цього Закону, подаються до територіального органу Пенсійного фонду Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Форми документів, порядок та строки їх подання встановлюються правлінням Пенсійного фонду.

В той же час судом, з пояснень сторін, а також індивідуальних відомостей про застраховану особу Форма ОК-5 (а.с.12), довідок про доходи позивача (а.с. 61-61), встановлено, що відповідачем не подавалася звітність до Пенсійного фонду із зазначенням нарахованих за позивача сум страхових внесків, в тому числі за липень 2004 року та серпень 2005 року, а також не проведені сплати відповідних страхових внесків до органів пенсійного фонду України.

Обовязок з відображення у персоніфікованому обліку позивача в індивідуальних відомостях про застраховану особу (Форма ОК-5) періодів загальнообовязкового державного пенсійного страхування за липень 2004 року та серпень 2005 року лежить на Фонді соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та його територіальних органах.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України та його територіальні органи є страхувальником та платником страхових внесків до солідарної системи.

Відповідно до ч.6 ст.20 Закону страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є календарний місяць.

За осіб, зазначених у пунктах 11-14 статті 11 цього Закону, страхові внески сплачуються в порядку і строки, визначені Кабінетом Міністрів України, за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів, коштів цільових фондів, з яких цим особам сплачуються відповідно грошове забезпечення, страхові виплати, допомога і компенсації.

Відповідно до ст. 18 Закону (в редакції на час що діяла у 2004 - 2005 роках) законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 16 Закону (в редакції на час що діяла у 2004 - 2005 роках) застрахована особа, якої є позивач, має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, у тому числі в письмовій формі.

За положеннями до п.2 ч. 11 ст. 16 Закону застрахована особа, якою є позивач, має право вимагати від страхувальника сплати страхових внесків, у тому числі в судовому порядку.

Посилання представника відповідача на те, що КМУ не було визначено порядок та строки сплати страхових внесків до органів Пенсійного фонду України, суд не може взяти до уваги.

Так, стаття перша Основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування містить визначення поняття загальнообов'язкового державного соціального страхування як системи прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом (далі - роботодавець), громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Пенсійне страхування є одним із видів загальнообовязкового державного соціального страхування, відповідно до ст. 4 Основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Принципом загальнообовязкового державного соціального страхування, в силу ст. 5 Основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування, є, серед інших, державна гарантія реалізації застрахованими громадянами своїх прав.

Відповідно до ст. ст. 6, 20 Основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування страховиками є цільові страхові фонди, які беруть на себе зобовязання щодо збору страхових внесків та надання застрахованим особам матеріального забезпечення і соціальних послуг при настанні страхових випадків, основними джерелами коштів яких є внески роботодавців і застрахованих осіб.

Статтею 29 Основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування передбачена відповідальність страховиків за невиконання або неналежне виконання умов страхування, згідно з якою вони несуть відповідальність відповідно до законодавства за шкоду, заподіяну застрахованим особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання матеріального забезпечення та соціальних послуг, встановлених законодавством.

Преамбулою Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначено, що цей закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 7 цього Закону визначено принципи загальнообовязкового пенсійного страхування, якими, зокрема, є рівноправність застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; диференціація розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу); державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом; відповідальність суб'єктів системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов'язків.

Вказані закони визначають принципи та загальні правові, фінансові та організаційні засади, правову основу, економічні механізми і організаційну структуру загальнообовязкового державного пенсійного страхування громадян.

Згідно з ч. 1 ст. 3 цього Закону суб'єктами солідарної системи є: застраховані особи, а в окремих випадках, визначених цим Законом, - члени їхніх сімей та інші особи; страхувальники; Пенсійний фонд; уповноважений банк; підприємства, установи, організації (далі - організації), що здійснюють виплату і доставку пенсій.

Таким чином, пенсійне страхування є обовязковим особистим страхуванням.

Так, відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Статтями 14, 15 цього Закону передбачено, що страхувальниками та платниками страхових внесків до солідарної системи за застрахованих осіб є роботодавці, а також Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України для працюючих осіб, за яких роботодавець сплачує внески в сумі меншій, ніж сума внеску із заробітку, який потерпілий мав до ушкодження здоров'я.

Підстави, порядок та строки перерахунку пенсій відносяться до компетенції Пенсійного фонду України і передбачені ст.ст. 42-45 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування».

При нарахуванні страхових внесків за минулі періоди застосовується розмір страхового внеску, що діяв на день нарахування виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (ч. 3 ст. 20 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування»).

Відповідно до пп. 14 п. 6.3 Інструкції про порядок перерахування, обліку та витрачання страхових коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (затверджена Постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 20.04.2001 року № 12 в редакціях на час здійснення та нарахування спірних виплат) робочі органи виконавчої дирекції Фонду здійснюють виплати, які передбачені бюджетом на сплату за потерпілого внесків на медичне та пенсійне страхування.

Постановами правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України "Про затвердження Положення про складання та виконання бюджету Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України" (в редакціях що діяли у спірний період: від 31.01.2002 року N 4 та від 14.09.2004 року № 81) визначено, що цим порядком врегульовані відносини у структурі Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - Фонду), що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджету Фонду на поточний рік та розгляду звіту про його виконання у бюджетному періоді,бюджет Фонду - план формування фінансових ресурсів за рахунок провадження збору і акумулювання страхових внесків та їх використання для забезпечення завдань і функції, передбачених законодавством про загальнообов'язкове державне соціальне страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання (далі - бюджет Фонду), погашення заборгованості перед Пенсійним фондом України планується у розмірі заборгованості за попередні роки з врахуванням укладених Угод щодо її реструктуризації. А також визначено планування витрат на внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Наведене у своїй сукупності свідчить на те, що відповідач був зобов'язаний нарахувати та сплатити в Пенсійний фонд України за липень 2004 року та серпень 2005 року страхові внески за позивача, а отже бездіяльність відповідача щодо вчинення цих дій є незаконною, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір в розмірі 551,20 грн. у звязку із задоволення позову підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 81, 88, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати незаконними дії Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми повязані з неперерахуванням до Пенсійного фонду України страхових внесків за липень 2004 року та серпень 2005 року за застраховану особу ОСОБА_1.

Зобовязати Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми нарахувати (подати звіт) та перерахувати до Сумського обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області страхові внески за застраховану особу ОСОБА_1 за липень 2004 року та серпень 2005 року.

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду (для осіб, що не були присутні при проголошення рішення, в той же строк з часу вручення копії рішення) апеляційної скарги.

суддя