печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

05 вересня 2016 року Печерський районний суд м. Києва в складі : головуючого - судді Цокол Л.І. за участі секретаря Сторожук Є.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Регіонального центру в м. Києві Міністерства внутрішніх справ України про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовними вимогами до Регіонального сервісного центру в м. Києві Міністерства внутрішніх справ України і просить визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на автомобіль Mercedes Benz S 320 S 320 CDI 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. ОСОБА_1 було придбано на аукціоні, що проводився Кіровоградською митницею Міністерства доходів України 02 грудня 2013 р., автомобіль Mercedes Benz S 320 S 320 CDI 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1. Позивач звернувся з заявою до Регіонального сервісного центру в м. Києві Міністерства внутрішніх справ України. В даній заяві він просив зареєструвати за собою право власності на придбаний автомобіль. Листом від 21 квітня 2016 р. Регіональний сервісний центр в м. Києві Міністерства внутрішніх справ України відмовив ОСОБА_1 у реєстрації придбаного ним транспортного засобу посилаючись на п. 11 ПКМУ від 07.09.1998 року № 1388 (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 11 ПКМУ від 07.09.1998 року № 1388 державна реєстрація конфіскованих транспортних засобів або транспортних засобів, право власності на які встановлено за рішенням суду, проводиться на підставі відповідного рішення суду із зазначенням марки, моделі, ідентифікаційних номерів складових частин таких засобів, а також реєстраційних документів, зокрема свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (далі - свідоцтво про реєстрацію) або технічного паспорта (у разі наявності). До реєстраційних документів додається договір купівлі-продажу, інший документ, що встановлює право власності, або рішення Кабінету Міністрів України чи комісії, утвореної відповідно до Порядку розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 р. № 985.

Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його тисненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно надувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При ньому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

До державної реєстрації права власності за новим набувачем покупець за договором про відчуження майна, виконаним сторонами, не має права розпоряджатися цим майном, оскільки право власності на нього зберігається за продавцем, проте має право на захист свого володіння на підставі статті 396 ЦК. При цьому слід мати на увазі, що після оплати вартості проданого майна і передання його покупцеві, але до державної реєстрації переходу права власності, продавець також не має права ним розпоряджатися, оскільки це майно є предметом виконаного продавцем зобов'язання, яке виникло з договору про відчуження майна (пункт 1 частини першої статті 346 ЦК), а покупець є його законним володільцем.

Під час судового розгляду представник позивача ОСОБА_3 підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Відповідач Регіональний сервісний центр в м. Києві Міністерства внутрішніх справ України в судове засідання представника не направив, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, письмових пояснень по суті порушеного питання не подав.

Суд за згодою представника позивача провів заочний розгляд даної справи.

Вислухавши представника позивача, вивчивши надані ним документи, суд прийшов до наступного висновку.

Дійсно встановлено, що ОСОБА_1 було придбано на аукціоні, що проводився Кіровоградською митницею Міністерства доходів України 02 грудня 2013 р., автомобіль Mercedes Benz S 320 S 320 CDI 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1. Після чого Позивач звернувся з заявою до Регіонального сервісного центру в м. Києві Міністерства внутрішніх справ України. В даній заяві він просив зареєструвати за собою право власності на придбаний автомобіль. Листом від 21 квітня 2016 р. Регіональний сервісний центр в м. Києві Міністерства внутрішніх справ України повідомив ОСОБА_1 про порядок реєстрації придбаного ним транспортного засобу посилаючись на п. 11 ПКМУ від 07.09.1998 року № 1388 (зі змінами та доповненнями).

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 19 Конституції України Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Під час судового розгляду не було встановлено, що відповідач є особою, яка не визнає права власності позивача на придбаний ним транспортний засіб, проте правомірність дій відповідача щодо реєстрації ( відмови у проведенні реєстрації) автомобіля не є предметом даного спору, що свідчить про необґрунтованість вимог позивача, а тому вони підлягають відхиленню. В даному випадку слід зазначити про передчасність вимог позивача пред'явлених до відповідача про визнання його права власності, оскільки правомірність та /або протиправність дій відповідача щодо здійснення відповідної реєстрації не вирішена у встановленому законом порядку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15,16, 321,328 ЦК України, ст.ст.8,10,60,88,208,212,213,214, 215,224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Регіонального центру в м. Києві Міністерства внутрішніх справ України про визнання права власності, відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а відповідачем - в той же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Цокол Л.І.