РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2016 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді Гонтаренко Т.М., за участю секретарів: Герко Т.М. та Сулими І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Світловодська Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Світловодського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним та витребування нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 у вересні 2015 року звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_2,третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Світловодського міського нотаріального округу ОСОБА_4,про визнання правочину недійсним,та враховуючи позовну заяву в новій редакції (а.с.62-64), розширив коло відповідачів,зазначивши відповідача під №2 ОСОБА_5»яза ОСОБА_6, просить суд ухвалити рішення,яким визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладеного між ним та ОСОБА_2,посвідчений приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу ОСОБА_4,за реєстраційним №1894 , витребувати від ОСОБА_5»яза С.М. зазначену вище квартиру,посилаючись на неправомірність набуття відповідачем ОСОБА_2 права власності на дану квартиру.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те,що ОСОБА_2,весною 2012 року звернулась з пропозицією здійснювати за ним та його сином-інвалідом догляд за грошову нагороду,на що він погодився. Приблизно, в кінці літа 2012 року остання звернулась з проханням укласти між ними договір довічного утримання,за умовами якого, ОСОБА_2 буде доглядати його та сина, в обмін на спірну квартиру. Вони дійшли згоди,що відповідач всі витрати за укладення,нотаріальне посвідчення договору та інші обов»язки, податки та платежі візьме на себе.

25.09.2012 року в приміщенні нотаріальної контори ,приватний нотаріус Світловодського міського нотаріального округу ОСОБА_4 не повідомивши його про те, яку саме угоду він підписує,посвідчив договір. В наслідок поганого зору він не зміг прочитати власноруч текст документу та підписав його. Після цього нотаріус видав лише один примірник договору відповідачу.

З вересня 2012 року по січень 2013 року відповідач ОСОБА_2 дійсно доглядала його,прибирала в будинку,купувала ліки та продукти харчування.

В січні 2013 року відповідач попросила його здійснити виписку з спірної квартири,мотивуючи тим,що менше буде платити за комунальні послуги. Ключі для проживання в квартирі він передав відповідачу і через кілька днів після підписання договору(як він думав,довічного утримання), змінив адресу своєї реєстрації. Через деякий час відповідач поступово припинила виконувати обумовлені ними обов»язки по догляду, в зв»язку з чим, він вирішив розірвати договір. Отримавши від нотаріуса ОСОБА_4 копію договору,довідався від останнього,що договору довічного утримання не існує, а є договір купівлі-продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_2. При цьому в п.3 договору було написано,що він ще отримав від Покупця за продаж квартири 56650.00грн. до підписання цього договору. Проте він не отримував кошти від відповідача,оскільки у ОСОБА_2 таких коштів не було. Остання навпаки неодноразово позичала у нього в борг кошти протягом 2011-2012 років.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представники позовні вимоги підтримали та додали,що укладений договір купівлі-продажу спірної квартири від 25.09.2012 року не відповідав внутрішній волі ОСОБА_1 щодо правової природи й змісту правочину. Крім того,зазначена ціна двокімнатної квартири в центрі міста в розмірі 7000.00 доларів США , явно не відповідала ринковій вартості зазначеної вище квартири,що свідчить про штучність договору та позначених у ньому умов та цифр.

Згідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

На момент вчинення оспорюваного правочину відповідачу достовірно було відомо про поганий стан здоров»я позивача,його вади зору,а також про те,що ОСОБА_1 не зможе прочитати текс угоди. Вона скористалась цими обставинами і неправомірно заволоділа нерухомим майном позивача.

Крім того, зазначений договір має бути визнаний недійсним і з тієї підстави,що його було укладено ним під впливом обману відповідач ОСОБА_2 ввела ОСОБА_1 в оману,зазначаючи,що він укладає з нею договір довічного утримання, в той час як ним було підписано договір купівлі-продажу,укладати який він не мав наміру.

ОСОБА_2 продала спірну квартиру 26.01.2015 року відповідачу ОСОБА_3 з метою уникнення відповідальності за введення ОСОБА_1 в оману та заволодіння його житлом. Оскільки квартира вибула з володіння позивача поза його волею(внаслідок обману), то вважають,що позивач має право витребувати її з чужого володіння. Просять задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала і в судовому засіданні пояснила,що з 2011 по 2014 р.р. за взаємною домовленістю з позивачем ОСОБА_1 надавала платні послуги останньому по допомозі у побуті. Повідомила,що ОСОБА_1 неодноразово надавав оголошення в інформаційній газеті «09» у період 2011-2012 р.р. щодо продажу належної останньому квартири,при цьому постійно проживав у житловому будинку в м.Світловодськ Кіровоградської області по вулиці Колгоспній,20. Вказала,що позивач ОСОБА_1 сам запропонував їй придбати належну йому квартиру за 7000.00 доларів США. Він був обізнаний,що вона продає успадкований нею житловий будинок в с. В.Андрусівка Світловодського району Кіровоградської області,на що вона надала свою згоду.

Укладання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 відбулося в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса Світловодського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за ціною в 7000.00 доларів США, які вона передала ОСОБА_1 Під час оформлення документів нотаріус з»ясував,чи проведено розрахунок за квартиру,чи мають сторони одне до одного претензії,надав для ознайомлення кожній стороні текст Договору,який позивач ОСОБА_1 читав в окулярах самостійно,надав на підпис відповідні заяви,які позивач ОСОБА_1 самостійно підписав та прочитав,відповідно вважає,що договір укладено з додержанням вимог цивільного законодавства,а вимоги позивача безпідставними та необґрунтованими. Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_5»яза С.М. позовні вимоги не визнала і в судовому засіданні пояснила,що відповідач є добросовісним набувачем квартири. Відповідно до ст.321 ЦК України,право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Просить відмовити в задоволенні позову за його безпідставності та необґрунтованості.

Третя особа,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Світловодського міського нотаріального округу ОСОБА_4, в судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними. Під час укладання правочину з купівлі-продажу спірної квартири ,ним виконувались професійні обовязки визначені ЗУ «Про нотаріат» при цьому зясовувалося питання проведеного розрахунку між сторонами на що сторони повідомили, що Покупець передав Продавцю гроші за придбання квартири в повному обсязі, повідомив, що позивач ОСОБА_1 самостійно в окулярах перечитував та підписував як укладений текст правочину купівлі-продажу квартири так і інші супроводжуючи угоду документи. Дієздатність сторін Договору нотаріусом перевірена, зауважень та перешкод для укладання договору купівлі-продажу квартири з метою укладання якої звернулися сторони не існувало.

Вислухавши пояснення позивача та його представників, відповідача ОСОБА_2,представника відповідача ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4,свідчення свідків,дослідивши письмові матеріли справи,суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову,зважаючи на наступне.

В судовому засіданні достовірно встановлено,що відповідно до договору купівлі-продажу від 25 .09.2012 року (а.с.8), укладеному між ОСОБА_1 та ОСОБА_2В, ОСОБА_1 продав ОСОБА_2 квартиру № 54, яка знаходиться у будинку № 71 по вулиці Леніна в м.Світловодськ Кіровоградської області за ціною 56 560 грн., які одержані Продавцем від Покупця повністю до підписання цього Договору. Сторони своїми підписами під цим договором підтверджують факт повного розрахунку за продану квартиру (п.3 Договору). Договір посвідчений приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу ОСОБА_4 Із змісту укладеного договору, вбачається, що сторони діяли добровільно, дієздатність сторін перевірено, сторони підтвердили, що цей договір не носить характеру фіктивного або удаваного. Всі витрати, повязані із складанням та посвідченням цього договору сплачуються за рахунок Покупця ОСОБА_2

З заяви (а.с.60) ,яка була безпосередньо прийнята нотаріусом ОСОБА_4 від ОСОБА_1 перед посвідченням вищезазначеного правочину слідує,що позивач повідомляє нотаріуса про те,що продаж квартири є першим за звітний період,що квартира перебуває у його власності понад три роки,а також те,що інші особи не мають права на неї. Дана заява підписана ним особисто.

З довідки(а.с.55) слідує,що ОСОБА_1 І,П. був зареєстрований станом на 24.09.2012 року за адресою: АДРЕСА_3.

З реєстру прав власності на нерухоме майно(а.с.53) слідує,що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу(2265) 16.08.2006 року набув право приватної власності на об»єкт нерухомості,а саме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_4 (загальна площа 41.8кв.м.,житлова площа 26.3кв.м.).

З заяви ОСОБА_2 яка була надана нотаріусу ОСОБА_4М.(а.с.61), вбачається,що ОСОБА_2 набувач квартири АДРЕСА_4,станом на 25.09.2012 року в шлюбі та в шлюбних відносинах не перебуває, зміст ст.74 СК України,нотаріусом їй роз»яснино.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно(а.с.65) слідує,що спірна квартира - об»єкт житлової нерухомості є власністю ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 26.01.2015 року.

За договором купівлі-продажу від 26.01.2015 року ОСОБА_2 продала,а ОСОБА_3 придбав у власність квартиру АДРЕСА_5 . Продаж квартири за домовленістю сторін правочину вчиняється за 112714.00грн.(а.с.83-84).

Право власності ОСОБА_3 на спірну квартиру за вищезазначеною адресою внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності(а.с.85).

З розписок(а.с.27) вбачається,що ОСОБА_2 в період часу з листопаду 2011 по листопад 2012 р.р. одержувала у борг від ОСОБА_1 грошові кошти які зобов»язувалась повернути (а.с.27).

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.12.2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики,втрат від інфляції,трьох відсотків річних від простроченої суми,та відшкодування моральної шкоди(справа №401/3572/14-ц, провадження №2/401/1368/14),позов задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики суму боргу 12317.98грн. компенсацію втрат від інфляції 1958.55грн. три відсотка річних від простроченої суми у розмірі 646.69грн. В стягненні моральної шкоди - відмовлено. Судове рішення набрало законної сили 16.12.2014 року(а.с.90-92).

З договору купівлі-продажу житлового будинку від 20.07.2013 року слідує, що ОСОБА_2В.(продавець) передає у власність оплатно (продає),а покупець ОСОБА_7 приймає у власність(купує) житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями який знаходиться за адресою: с. Велика Андрусівка,вулиця Фрунзе,3»а» Світловодського району Кіровоградської області(а.с.177).

З наданої ОСОБА_1 медичної документації (а.с.5-7,133) слідує,що останній є інвалідом другої групи з 31.05.2012 року загального захворювання. Періодично лікувався як в умовах стаціонару так і амбулаторно.

З інформаційного вісника «09»№23 від 7.06.2012 року,№25 від 23.06.2012 року вбачається,що спірна квартира відповідно наданого оголошення виставлялась на продаж(а.с.156-158, 184).

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснила,що вона є сусідкою позивача. Після смерті дружини ОСОБА_1 потребував догляду як сам так і його син-інвалід,тому шукав жінку яка б доглядала за ними,готувала їжу і вела господарство. Відповідача ОСОБА_2 неодноразово бачила у ОСОБА_1,вона поралася по господарству. Зі слів останнього знала,що він хоче укласти договір довічного утримання,але очевидцем цього не була. Їй також нічого не відомо про обставини продажу квартири.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив,що давній час приятелює з ОСОБА_1 У останнього мається син-інвалід який потребує догляду. Зі слів позивача йому стало відомо,що догляд за ним та сином здійснювала жінка( це відповідач по справі),з якою він оформив договір,але як потім виявилося,це був договір купівлі-продажу квартири. Позивач читає в окулярах.

Допитана в якості свідка ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила,що ОСОБА_1 отримує пенсію,має нерухомість і фінансово забезпечений. Він їй пропонував оформити договір довічного утримання,але вона не погодилася,так як має свою сім»ю . Зі слів останнього їй стало відомо,що жінка,яка доглядала ОСОБА_1 та його сина, перестала приходити до них в кінці осені 2013 р. Чи продавав він квартиру і отримував за неї гроші їй не відомо. Відповідач дійсно позичала у ОСОБА_1 гроші. Зі слів позивача також відомо,що останній після своєї смерті бажав віддати квартиру ОСОБА_11,щоб та доглядала його сина. Чи мав якісь вади зору ОСОБА_1 їй не відомо,але читав він у окулярах.

Свідок ОСОБА_12І.в судовому засіданні пояснила,що вона є дочкою позивача і рідною сестрою ОСОБА_13 Батько і брат є інвалідами другої групи,проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Обидва потребують сторонньої допомоги в побуті. Вона мешкає в м.Москва Російської Федерації і тому позбавлена можливості здійснювати догляд за рідними. Здійснювала догляд за батьком та братом ОСОБА_2 на оплатній основі. Спочатку остання наполягала на оформленні фіктивного шлюбу з батьком, а потім з братом,але зіткнувшись з її категоричною відмовою користуватися її послугами,залишила їх. Вважає,що ОСОБА_2 шляхом введення батька в оману і шахрайськими діями заволоділа його власністю,а саме спірною квартирою,оформив проти волі ОСОБА_1 договір купівлі-продажу спірної квартири.

Допитана в якості свідка ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила,що вони разом з чоловіком бажали купити житловий будинок в с.В.Андрусівка Світловодського району Кіровоградської області . Від людей дізнались,що будинок продає ОСОБА_2 Прийшли до неї і домовились про купівлю-продаж. В липні 2012 року принесли їй завдаток, а вже пізніше розрахувалися повністю. Чоловік через рік уклав нотаріально з ОСОБА_2 договір-купівлі продажу житлового будинку. Гроші віддавали в доларах США,але спочатку вони укладали попередній договір.

Свідок ОСОБА_15 допитана в судовому засіданні пояснила,що ОСОБА_2 зверталась до неї в 2012 році з проханням позичити їй 4000.00 доларів США з терміном повернення через рік. В обумовлений строк гроші ОСОБА_2 повернула.

Вирішуючи спір,що виник суд виходив з такого.

Постановою Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом (п. 7).

Відповідно до ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, встановлених ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК, якими передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину (п. 8 згаданої постанови ПВСУ).

Відповідно до ст. ст. 4, 11 ЦПК України, звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає один з визначених ст. 16 ЦК України чи встановлений іншим законом або договором спосіб захисту цивільного права. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобовязаний довести правову та фактичну підстави недійсності правочину.

Звертаючись до суду, позивач у даній справі посилався на загальні підстави визнання договору чи його окремої частини недійсним, передбачені ст. ст. 203, 215, 216 ЦК України та на положення ст. ст. 229-230 ЦК України.

Так, ст. 203 ЦК встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Наявність підстав, передбачених ст. ст. 229, 230 ЦК України означає здійснення правочину за обставин, коли волевиявлення особи не було вільним і не відповідало її внутрішній волі. Проте, ці різні вади волі: коли особа вчиняє правочин добровільно, свідомо, проте хибно оцінює дійсні обставини в наслідок як своїх дій, так і ненавмисних (помилка), умисних (обман) дій іншої сторони є щодо одного й того ж правочину несумісними між собою.

Посилання позивача на неправильне розуміння правової природи договору купівлі-продажу внаслідок помилки, яка полягає у том, що останній внаслідок початкової катаракти та в лютому 2012 року перенесеної глаукоми мав тяжке самопочуття та погіршення зору, а з 31.05.2012 останньому присвоєно II групу інвалідності з причин загального захворювання, що обмежило можливість останнім прочитати укладений договір купівлі-продажу, не може бути прийнято судом до уваги, оскільки безпосередньо у змісті Договору, п.10, сторони підтвердили, що цей договір не носить характеру фіктивного та удаваного правочину. Сторони за взаємною згодою мають право відмовитися від даного правочину. Про зміст прав та обовязків за цим договором, правові наслідки укладеного правочину, про загальні положення про договір купівлі-продажу, відповідальність сторін нотаріусом розяснено. Окрім цього, в п. 3 Договору визначено, що грошові кошти в розмірі 56 560,00 Продавцем отримано від Покупця до підписання договору купівлі-продажу. Сторони своїми підписами в договорі підтвердили факт повного розрахунку за квартиру.

Зазначене вище підтверджується поясненнями третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору нотаріусом ОСОБА_4

Посилання позивача на поганий зір спростовується показаннями свідків, допитаними в судовому засіданні: ОСОБА_9, ОСОБА_10, які підтвердили можливість ОСОБА_1 читати в окулярах. Докази, які б підтверджували наявність у ОСОБА_1 вад зору позивачем суду не надано. Окрім цього, згідно виписного епікризу з Кіровоградського обласного госпіталю для інвалідів ВВ з 18.02.2012 по 07.03.2012р.р.,слідує,що з 07.03.2012 року ОСОБА_1 виписано на амбулаторне лікування за місцем проживання,стан здоров»я за час лікування ОСОБА_1 покращився,тиск стабілізувався,загальний стан хворого задовільний,рекомендації окуліста-очні краплі «Тауфон».

Суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_12, та наданих нею документів(а.с.146-155, в частині заявлених позовних вимог ОСОБА_1П.), вони спростовуються вищезазначеними матеріалами справи.

У відповідності до ч.1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Воля особи до вчинення правочину і результат правочину не згоджуються в разі помилки, якщо вона має істотне значення. Сторона на підтвердження своїх вимог про визначення правочину недійсним повинна довести, що така помилки насправді мала місце, тобто надати докази, які б свідчили про її помилку щодо істотних обставин правочину.

У відповідності до абз. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження вчинення правочину під впливом помилки.

У відповідності до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Правочин може бути визнаний вчиненим під впливом обману у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладання правочину. Ознакою обману, на відміну від помилки, є умисел.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Позивач та його представники вказують на те, що відповідач ОСОБА_2 була обізнана про те, що ОСОБА_1 перебуває у поганому стані здоровя та має поганий зір чим скористалася та уклала замість договору довічного утримання договір купівлі-продажу квартири.

Суд не бере до уваги пояснення позивача стосовно неотримання грошових коштів від відповідача ОСОБА_2 в розмірі 7000 (сім тисяч) доларів США, що відповідало ціні, визначеній в договорі купівлі-продажу 56 560,00 грн., в якості оплати вартості квартири, оскільки ці обставини не підтверджені належними доказами. Окрім цього в п. 3 договору купівлі-продажу сторони договору підтвердили, що Продавцем одержано від Покупця грошову суму в розмірі 56 560 грн. за квартиру, що є предметом цього договору повністю до підписання цього договору. Доводи позивача, стосовно відсутності у відповідача грошових коштів на оплату вартості квартири ґрунтуються на припущеннях, окрім цього спростовуються показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_14, які підтвердили факт наявності у відповідача ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 7000 доларів США в результаті реалізації успадкованого нею нерухомого майна.

Окрім цього, в судовому засіданні знайшов підтвердження факт наявності волі у позивача ОСОБА_1 на оплатне відчуження вказаної квартири, що підтверджується наданням оголошення про її продаж до інформаційного віснику «09», (а.с. 156-158, 184).

У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи на викладене суд приходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним.

На підставі ст.334 ч.1 ЦК України,право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна,якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації,право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Позовна вимога стосовно витребування майна, квартири АДРЕСА_1 є похідною від вимоги стосовно визнання правочину недійсним, тому ця позовна вимога також не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.203,212,229-230,334, ЦК України, Постановою Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визначення правочинів недійсними»,ст.ст. 4,10,11,16,60,88,209,212-215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,третя особа приватний нотаріус Світловодського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним та витребування від добросовісного набувача нерухомого майна відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення,а особами,які приймали участь у справі,але не були присутні при проголошенні - в той же строк з дня отримання його копії.

Суддя Світловодського міськрайонного суду Т.М.Гонтаренко