Справа № 310/1736/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

12 березня 2016 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді………….Дністрян О.М.,

при секретарі………………...Буюклинській К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту смерті, зацікавлені особи - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_3, мотивуючи свої вимоги тим, що його дружина - ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала в м. Донецьку. ІНФОРМАЦІЯ_2 вона померла, але даний факт підтверджений документами, які складені без урахування вимог чинного законодавства України. З цих підстав йому було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть дружини ОСОБА_3 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області. Також заявник зазначив, що встановлення факту смерті ОСОБА_3 необхідно йому для оформлення спадщини за законом. Просив суд встановити факт смерті ОСОБА_3, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Донецьку.

До початку судового засідання заявник ОСОБА_2 надав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник зацікавленої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області - в судове засідання не з'явився, надали заяву про розгляд справи без присутності представника відділу, також зазначили, що заперечень проти заяви ОСОБА_2 не мають.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п. 7 ст. 273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. 4 ст. 273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК.

В свою чергу, вимогами частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до п.п. 1 п. 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом МЮУ 18.10.2000 № 52/5 (у ред. Наказу МЮУ 24.12.2010 № 3307/5) передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: 1) лікарське свідоцтво про смерть, форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; 2) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; 3) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; 4) рішення суду про оголошення особи померлою; 5) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; 6) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; 7) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

З матеріалів справи суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 у віці 72 років померла у м. Донецьку, про що вказує довідка про причину смерті, видана Центром первинної медико-санітарної допомоги м. Донецька.

03 березня 2016 р. заявник ОСОБА_2 звернувся до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську, де йому було відмовлено у реєстрації смерті ОСОБА_3, оскільки заявником не надано документ, що є підставою для державної реєстрації смерті.

Враховуючи, що надана заявником ОСОБА_2 довідка про причину смерті ОСОБА_3, яка не може бути прийнята органом державної реєстрації актів цивільного стану у якості підтвердження факту смерті ОСОБА_3, отримати свідоцтво про смерть дружини на бланку українського зразка у м. Донецьку в період його тимчасової окупації очевидно не може, необхідно застосувати інші механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту прав, свобод і законних інтересів заявника.

Відповідно до роз'яснень п. 18 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 15 від 25.05.98) передбачено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно зі ст.14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом.

За таких обставин, заява ОСОБА_2 підлягає задоволенню, оскільки він є громадянином України, його родинні відносини із померлою громадянкою України ОСОБА_3 підтверджені свідоцтвом про шлюб.

Таким чином, заявник не має документу, передбаченого діючим законодавством України, для реєстрації смерті своєї дружини - ОСОБА_3, що унеможливлює отримання ним свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України.

Встановлення факту смерті ОСОБА_3 має для ОСОБА_2 юридичне значення, так як дозволяє реалізувати свої спадкові права.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 14, 209, 212, 214-215, 256, 257, 294 ЦПК України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», суд -

В и р і ш и в :

Заяву задовольнити.

Встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянки України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження - Україна, Донецька область, Великоновосілківський район, село Старомлинівка; місце смерті - Україна, Донецька область, місто Донецьк, Калінінський район; причина смерті - церебральний атеросклероз.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення - у той же строк після отримання його копії.

Суддя О. М. Дністрян