Номер справи 623/344/16-ц
Номер провадження 2/623/347/2016
21 березня 2016 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області
у складі: головуючого судді Бєссонової Т.Д.
за участю секретаря Ноль С.В.,
судового розпорядника ОСОБА_1
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення сплаченого авансу, -
У вересні 2015 року ОСОБА_3 пропонував йому автомобіль придбаний в Німеччині, однак він відмовився від його купівлі через поганий технічний стан автомобіля.
До теперішнього часу ОСОБА_3 не придбав для нього автомобіля та сплачений аванс не повертає.
21 лютого 2014 року він надіслав ОСОБА_3 претензію в письмовому вигляді, яку відповідач отримав 21 березня 2014 року.
В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала.
Відповідач ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленим про день та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився.
Справа призначалась до розгляду неодноразово, відповідачеві ОСОБА_3 направлялися повістки,одна з яких була вручена відповідачеві особисто, інша повернулась до суду як не вручена поштою з відміткою « за закінченням терміну зберігання».
Зазначене свідчить, що відповідач ОСОБА_3 не бажає отримувати судові повістки, з»являтися в судові засідання та не цікавиться розглядом справи.
Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених ст.157 цього Кодексу, у разі неявки в судове засідання однієї із сторін, про яких немає відомостей, що їм вручені судові повістки, або оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнані поважними.
Неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.
Враховуючи строки розгляду справи суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача ОСОБА_3, оскільки він належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи та без поважних причин повторно не зявився в судове засідання, заперечень проти позову не надав, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до тексту розписки, наданої суду, відповідач ОСОБА_3 10 серпня 2013 року отримав від ОСОБА_2 передоплату за придбання ним автомобіля в Німеччині у розмірі 33 000 грн. (а.с.7)
Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума чи рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Тобто внесення завдатку як способу виконання зобовязання може мати місце лише у випадку наявності зобовязання, яке б мало випливати з договору, укладеного між сторонами.
На відміну від завдатку аванс - це лише спосіб платежу, який не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати.
Зі змісту зазначених норм закону можна зробити висновок, що аванс-це лише спосіб платежу і він не є зобов'язанням. Аванс не виконує забезпечувальної функції, він сплачується боржником у момент настання обов'язку платежу, тобто виконує функцію попередньої оплати. Той, хто отримав аванс, повинен його повернути. Боржник, який видав аванс, має право вимагати його повернення в усіх випадках невиконання чи неналежного виконання договору кредитором. У свою чергу кредитор не може бути зобов'язаним до повернення авансу у подвійному розмірі і, відповідно, до відшкодування збитків.
У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися.
Тобто, боржник, який видав аванс, має право вимагати його повернення в усіх випадках невиконання чи неналежного виконання договору кредитором. У свою чергу кредитор не може бути зобов'язаним до повернення авансу у подвійному розмірі і, відповідно, до відшкодування збитків
Оскільки договір купівлі-продажу автомобіля, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, то сплачена в рахунок виконання договору відповідачеві сума авансу повинна бути повернута в тому розмірі, в якому вона передавалася.
Таким чином сума авансу в розмірі 33 000 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.
Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача нарахуваннь за індексом інфляції за період з 21.03.2014 року по 01.01.2016 року в розмірі 7447,74 грн. та трьох відсотків річних з простроченої суми у розмірі 1763,01 грн., то суд вважає, що дані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки аванс не є грошовим зобов'язанням, і до цих правовідносин не застосовуються положення ст. ст. 625, 611 ЦК України.
На підставі ч.ч.1 та 3 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності.
Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких зокрема відносяться і витрати на правовоу допомогу.
Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Однією з умов здійснення такої компенсації є документальне підтвердження того, що сторона, на користь якої ухвалено рішення, дійсно понесла ці судові витрати.
Позивачем надано до суду квитанції про сплату судового збору в розмірі 551,20 грн. та квитанція про оплату правової допомоги в розмірі 2000 грн.
Таким чином, судовий збір в розмірі 551,20 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11, 60, 88,209,212,214-215,218, 224-226 ЦПК, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, виданий Ізюмським МРВ УМВС України в Харківській області 25 квітня 1997 року, зареєстрованого за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 у рахунок повернення авансу 33 000 грн. (тридцять три тисячі грн.), витрат на сплату судового збору в розмірі 551, 20 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн., а всього 35 551,20 грн. (тридцять п»ять тисяч пятсот пятдесят одну грн. 20 коп.)
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення нарахуваннь за індексом інфляції в розмірі 7447,74 грн. та трьох відсотків річних з простроченої суми у розмірі 1763,01 грн. відмовити
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд шляхом подачі у 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Головуючий суддя: