У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дунаєвського районного суду Хмельницької області від 05 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 24 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 16 листопада 2012 року між ним та відповідачем було укладено дистриб'юторську угоду, відповідно до якої позивач поставив товар, однак ОСОБА_2 не в повній мірі оплатив вартість цього товару та не повернув нереалізовану ним частину продукції.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути на його користь з відповідача вартість неповернутого товару в сумі

44462 грн 50 коп., штраф у розмірі 15% від загальної вартості поставленої продукції відповідно до п. 9.6 дистриб'юторського договору, що становитиме 17432 грн 03 коп., індекс інфляції у розмірі 22675 грн 88 коп. та 3% річних від суми боргу, що становить 1761 грн

45 коп., а всього 86331 грн 86 коп.

Рішенням Дунаєвського районного суду Хмельницької області від 05 листопада 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 78777 грн 90 коп., що складається із суми основного боргу у розмірі 40018 грн, штрафних санкцій розмірі 16765 грн 35 коп., інфляційних втрат у розмірі 20409 грн 18 коп. та 3% річних від суми боргу у розмірі 1585 грн 37 коп., а також судовий збір у розмірі 1172 грн 75 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від

24 грудня 2015 року змінено рішення Дунаєвського районного суду Хмельницької області від 05 листопада 2015 року в частині визначення розміру судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 787 грн 78 коп. судові витрати у вигляді судового збору. В решті рішення суду пешої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції з висновками якого погодився й апеляційний суд виходив з того, що відповідач

ОСОБА_2 умови договору не виконав, а тому зобов'язаний сплатити на користь позивача кошти за нереалізований та неповернутий товар.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Разом з тим, ухвалюючи оскаржувані рішення, суди правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували до цих правовідносин норми матеріального права, зокрема

ст. 625 ЦК України і вирішили справу з дотриманням норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст.ст.

338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дунаєвського районного суду Хмельницької області від 05 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 24 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Попович