Провадження № 22-ц/773/410/16 Категорія: 59 Доповідач: Стрільчук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Стрільчука В.А.,

суддів - Бовчалюк З.А., Данилюк В.А.,

секретар судового засідання - Концевич Я.О.,

з участю представника позивачів ОСОБА_2, представника відповідачів ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, третя особа Реєстраційна служба Луцького міського управління юстиції, про визнання недійсними і скасування рішень загальних зборів релігійної громади та записів, внесених до Єдиного державного реєстру, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_5 на рішення Луцького міськрайонного суду від 15 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_14, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа Реєстраційна служба Луцького міського управління юстиції, про визнання недійсним і скасування рішення загальних зборів релігійної громади про її ліквідацію (припинення), посилаючись на те, що 05 лютого 2004 року зареєстровано Релігійну громаду помісної церкви християн віри євангельської п'ятидесятників «БЛАГОДАТЬ». В подальшому назва громади була змінена з «БЛАГОДАТЬ» на «СІОН». Вони були одними із співзасновників даної релігійної громади.

21 серпня 2015 року їм стало відомо про те, що 27 квітня 2015 року припинено діяльність Релігійної громади помісної церкви християн віри євангельської п'ятидесятників «СІОН» як юридичної особи. Рішення про ліквідацію оформлене протоколом загальних зборів членів релігійної громади від 01 лютого 2015 року. ОСОБА_1 загальні збори членів і засновників релігійної громади не проводилися. Тому її ліквідація (припинення) є незаконною і порушує їх права як співзасновників.

Протокол загальних зборів підписано відповідачем ОСОБА_9, який був головою комісії з припинення, а ОСОБА_8 значився як керівник релігійної громади «СІОН».

17 листопада 2015 року позивачі подали суду уточнену позовну заяву, в якій додатково вказали, що незаконним рішенням загальних зборів релігійної громади, оформленим протоколом від 26 квітня 2015 року, затверджено акт ліквідаційної комісії.

На підставі зазначених вище рішень загальних зборів до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців було внесено запис від 04 лютого 2015 року № 6003962 про рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи та запис від 27 квітня 2015 року № 7003962 про припинення юридичної особи.

Крім того, в уточненій позовній заяві позивачі вказали нових відповідачів, а саме: ОСОБА_11, яка входила до складу ліквідаційної комісії, ОСОБА_13, який у протоколі від 26 квітня 2015 року зазначений секретарем загальних зборів та входив до складу ліквідаційної комісії, ОСОБА_10, який у протоколі від 26 квітня 2015 року зазначений секретарем загальних зборів, ОСОБА_12, який в обох протоколах від 01 лютого 2015 року та від 26 квітня 2015 року зазначений як особа, що погодила оскаржувані рішення (протоколи) в якості голови Волинського об'єднання церков християн віри євангельської п'ятидесятників.

На обґрунтування позовних вимог позивачі послалися на те, що відсутні докази фактичного проведення загальних зборів і присутності на них тієї кількості осіб, які вказані в протоколах; з обох протоколів не вбачається, що ОСОБА_9 був обраний головою зборів, а ОСОБА_10 і ОСОБА_13 - секретарями; в обох протоколах міститься запис «Погоджено», вчинений ОСОБА_12, проте не зазначено, що він був присутнім на зборах; рішення загальних зборів прийнято з порушенням порядку, визначеного статутом релігійної громади, особами, які не є членами цієї громади.

Враховуючи викладене, просили визнати недійсними і скасувати рішення загальних зборів Релігійної громади помісної церкви християн віри євангельської п'ятидесятників «СІОН», які оформлені протоколами від 01 лютого 2015 року та від 26 квітня 2015 року, визнати недійсними і скасувати запис від 04 лютого 2015 року № 6003962, яким внесено до Єдиного державного реєстру відомості про рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи - релігійної громади «СІОН», та запис від 27 квітня 2015 року № 7003962, яким внесено до Єдиного державного реєстру відомості про припинення юридичної особи - релігійної громади «СІОН».

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 11 січня 2016 року провадження у справі в частині вимог ОСОБА_14 закрито у зв'язку з його смертю.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 15 січня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_5 просить скасувати це рішення і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду цим обставинам, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, та порушення норм матеріального і процесуального права.

В запереченні представник відповідача ОСОБА_9 - ОСОБА_3 просить відхилити апеляційну скаргу, зазначаючи про безпідставність доводів скарги та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких мотивів.

Згідно зі ст. ст. 7, 8, 12, 13 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» релігійні організації в Україні утворюються з метою задоволення релігійних потреб громадян сповідувати і поширювати віру і діють відповідно до своєї ієрархічної та інституційної структури, обирають, призначають і замінюють персонал згідно із своїми статутами (положеннями). Релігійна громада є місцевою релігійною організацією віруючих громадян одного й того ж культу, віросповідання, напряму, течії або толку, які добровільно об'єдналися з метою спільного задоволення релігійних потреб. Повідомлення державних органів про утворення релігійної громади не є обов'язковим. Статут (положення) релігійної організації, який відповідно до цивільного законодавства визначає її правоздатність, підлягає реєстрації у встановленому законом порядку. Статут (положення) релігійної організації приймається на загальних зборах віруючих громадян або на релігійних з'їздах, конференціях. Релігійна організація як юридична особа користується правами і несе обов'язки відповідно до чинного законодавства і свого статуту (положення).

Судом першої інстанції встановлено, що 05 лютого 2004 року зареєстровано Релігійну громаду помісної церкви християн віри євангельської п'ятидесятників «БЛАГОДАТЬ», в подальшому назва громади була змінена на «СІОН».

Позивачі були співзасновниками вказаної релігійної організації, що підтверджується протоколом загальних зборів від 05 січня 2004 року (а. с. 6) та заявою про реєстрацію статуту релігійної громади, яку її уповноважені представники: ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_6, ОСОБА_7 подали голові Волинської облдержадміністрації (а. с. 7).

Рішенням загальних зборів членів релігійної громади помісної церкви християн віри євангельської п'ятидесятників «СІОН» від 01 лютого 2015 року припинено діяльність цієї громади шляхом її ліквідації та створено ліквідаційну комісію в складі голови ОСОБА_9, членів комісії ОСОБА_11, ОСОБА_13, визначено строк для заявлення вимог кредиторів до релігійної громади та доручено ОСОБА_13 провести державну реєстрацію припинення юридичної особи. Вказане рішення оформлене протоколом загальних зборів, на яких були присутні 124 чоловіка (при загальній кількості членів церкви - 170), з усіх питань присутні члени помісної церкви проголосували одноголосно «за» (а. с. 45).

Рішенням загальних зборів членів релігійної громади помісної церкви християн віри євангельської п'ятидесятників «СІОН», оформленим протоколом від 26 квітня 2015 року, затверджено акт ліквідаційної комісії від 24 квітня 2015 року. На цих зборах були присутні 115 чоловік (при загальній кількості членів церкви - 168), всі проголосували одноголосно «за» (а. с. 105).

На підставі зазначених рішень до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців було внесено запис від 27 квітня 2015 року № 7003962 про державну реєстрацію припинення юридичної особи (а. с. 8-11).

Пунктами 4.2.1, 4.3, 4.4 Статуту релігійної громади помісної церкви християн віри євангельської п'ятидесятників «СІОН» передбачено, що в компетенцію загальних зборів помісної церкви входить прийняття рішення про ліквідацію помісної церкви. Загальні збори вважаються правомочними, якщо на них присутні не менше 2/3 загальної чисельності членів помісної церкви. Рішення з питань, зокрема, щодо ліквідації помісної церкви, вважаються прийнятими, якщо за них проголосувало не менше 2/3 присутніх на загальних зборах (а. с. 48-61).

Загальні збори членів релігійної громади помісної церкви християн віри євангельської п'ятидесятників «СІОН» відбулися 01 лютого 2015 року в присутності 124 із 170 членів церкви, що становить понад 2/3 загальної чисельності. Головою зборів було обрано ОСОБА_9, а секретарем - Кушина М.М. (а. с. 45).

На загальних зборах 26 квітня 2015 року при затвердженні акту ліквідаційної комісії були присутні 115 членів релігійної громади із 168, що також перевищує 2/3 загальної чисельності (а. с. 105).

Ні законом, ні статутом релігійної громади не передбачено обов'язок вести реєстр учасників зборів та членів громади.

Згідно з розділом 9 Статуту релігійної громади помісна церква може бути ліквідована за рішенням загальних зборів та за згодою керівництва обласного об'єднання церков християн віри євангельської п'ятидесятників і правління всеукраїнського об'єднання церков.

Вищезгадані рішення загальних зборів релігійної громади від 01 лютого 2015 року та від 26 квітня 2015 року про її ліквідацію були погоджені головою Волинського об'єднання церков християн віри євангельської п'ятидесятників єпископом ОСОБА_12 (а. с. 45, 105). При цьому присутність вказаної особи на загальних зборах статутом не передбачена.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 60 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Всупереч наведеним правовим нормам позивачі не довели належними і допустимими доказами обставини, які, на їх думку, є підставами для задоволення позову.

Виходячи з викладеного, давши вірну правову оцінку обставинам справи, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у позові.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 35 Конституції України церква і релігійні організації в Україні відокремлені від держави, а згідно з ч. 4 ст. 5 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» держава не втручається у здійснювану в межах закону діяльність релігійних організації.

Оскільки питання створення і ліквідації релігійної громади відноситься до сфери її діяльності, здійснюваної в межах закону, держава не вправі втручатися в цю діяльність, в тому числі шляхом визнання недійсними чи скасування відповідних рішень громади.

Для реалізації своїх прав на задоволення релігійних потреб позивачі можуть в установленому законом порядку створити нову релігійну організацію або вступити до іншої діючої релігійної громади.

Вирішення судом даного спору по суті ніяким чином не суперечить ст. 35 Конституції України і узгоджується з положеннями ст. 124 Основного закону, згідно з якими юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Крім того, перелік способів захисту цивільних прав та інтересів міститься у ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 3 цієї статті суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Однак ні наведена правова норма, ні будь-який інший закон не передбачає обраний позивачами спосіб захисту їхніх прав - визнання недійсними і скасування рішень загальних зборів релігійної громади.

В апеляційній скарзі вірно зазначено про те, що ліквідація юридичної особи здійснюється за законодавством України. Саме в порядку, визначеному законом, і була здійснена ліквідація Релігійної громади помісної церкви християн віри євангельської п'ятидесятників «СІОН». Однак в даному випадку позивачами оспорюється не порушення закону, яким врегульовано питання ліквідації юридичної особи, а рішення про таку ліквідацію, прийняте релігійною організацією в межах своєї компетенції, в яку не допускається втручання держави.

Той факт, що в даній справі відсутня церква чи релігійна громада як сторона, не впливає на правильність вирішення спору шляхом відмови у позові, оскільки предметом позову (обраним позивачами способом захисту своїх прав) є визнання недійсними та скасуванні рішень саме релігійної громади, а не оскарження чи визнання протиправними дій відповідачів - фізичних осіб. Зазначивши останніх відповідачами, позивачі не вказали, якими саме діями чи бездіяльністю цих осіб були порушені, оспорені або не визнані їх права, свободи чи інтереси (і які саме), в чому полягає протиправність цих дій чи бездіяльності, чим це підтверджується і яку цивільно-правову відповідальність мають понести згадані фізичні особи, адже заявлені позовні вимоги не стосуються прав і обов'язків цих осіб як суб'єктів цивільних правовідносин.

Як зазначалося вище, обов'язок доведення обставин, на які посилається сторона, покладається на цю сторону. Оскільки на те, що загальні збори релігійної громади, на яких були прийняті оскаржувані рішення, фактично не проводилися, посилалися позивачі, то саме вони повинні це довести. Однак вони цього не зробили. Тому їх доводи є припущеннями, на яких не може грунтуватися доказування.

Натомість факт проведення загальних зборів підтверджується вищезгаданими протоколами від 01 лютого 2015 року та від 26 квітня 2015 року (а. с. 45, 105), які позивачі належними і допустимими доказами не спростували.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, які стосуються обставин скликання та проведення загальних зборів релігійної громади, присутності на них членів, перевірки їх явки та кількості, фіксування перебігу зборів та оформлення прийнятих рішень, відносяться до статутної діяльності релігійної організації, втручання в яку з боку держави заборонено законом.

Посилання відповідача на невідповідність змісту вищевказаних протоколів загальних зборів релігійної громади пункту 4.7 Методичних рекомендацій щодо застосування ДСТУ 4163-2003 «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів», схвалених Протоколом засідання Методичної комісії Держкомархіву України 07.11.2003 № 7, яким передбачено, що у протоколі зазначаються всі присутні або до протоколу додається їх список, не заслуговує на увагу з огляду на наступне.

По-перше, вказані Методичні рекомендації не є нормативно-правовим актом, обов'язковим до виконання, і їх недотримання не є порушенням закону, про що зазначено і в апеляційній скарзі.

По-друге, сама по собі невідповідність змісту протоколу тим чи іншим формальним стандартам не може свідчити про недостовірність наведеної у ньому інформації.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, про те, що відповідачі повинні були подати додаткові докази, крім протоколів, на підтвердження факту проведення загальних зборів релігійної громади, а відмовившись це зробити, вони порушили вимоги ч. 3 ст. 27 ЦПК України щодо добросовісного здійснення своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов'язків, суперечать положенням ст. 11 цього Кодексу про диспозитивність цивільного судочинства.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому, що всі питання, пов'язані із створенням релігійної організації, прийняттям нею рішень в межах її компетенції, членством у цій організації та її ліквідацією, відносяться до її внутрішньої статутної діяльності. Тому при незгоді окремих членів релігійної громади з прийнятими нею рішеннями, вони можуть оспорити їх в межах процедур, встановлених Статутом організації.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, постановленого з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_5 відхилити, а рішення Луцького міськрайонного суду від 15 січня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: