Справа № 2-1352/10 Головуючий у 1 інстанції: Івасюта Л.В.
Провадження № 22-ц/773/457/16 Категорія: 81 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді - Карпук А.К.,

суддів - Здрилюк О.І., Бовчалюк З.А.,

з участю:

секретаря Концевич Я.О.,

представника заявника ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 09 лютого 2016 року заяву АТ «БМ Банк» задоволено.

Постановлено видати дублікат виконавчого листа № 2-1352/10, виданого 13 серпня 2010 року на виконання рішення Апеляційного суду Волинської області від 07 липня 2010 року в цивільній справі за №2-1352/10 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 9/6/310308 від 31 березня 2008 року в розмірі 916 628, 30 грн., судового збору 1700 грн. і витрат на ІТЗ в сумі 120 грн. та поновлено пропущений строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа.

Не погодившись із вищевказаною ухвалою, представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій через неповноту з'ясувння судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просила ухвалу скасувати. Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні заяви АТ «БМ Банк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, відмовити.

Вказала, що виконавчий лист вже було видано за заявою позивача, що підтверджується супровідним листом суду, тому банк, починаючи з 2011 року, мав змогу вчасно пред'явити виконавчий документ до виконання, однак з невідомих причин не скористався даною можливістю. Вважає, що судом такі обставини справи враховані не були.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що банком було надано достатні докази про те, що виконавчий лист був втрачений при пересиланні, заява є обґрунтованою, а тому є всі підстави для видачі дубліката виконавчого листа з поновленням пропущеного строку для його пред'явлення до виконання.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких мотивів.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Апеляційного суду Волинської області від 07 липня 2010 року видано виконавчий лист №2-1352/10 про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «БМ Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 916 628,30 грн., витрат по сплаті держмита в розмірі 1700 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120 грн., який отриманий представником банку ОСОБА_1 та поданий до ВДВС для примусового виконання.

13 серпня 2010 року державним виконавцем ВДВС Луцького РУЮ винесена постанова про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-1352/10.

Постановою Господарського суду Волинської області № 5004/19/11 від 27 січня 2011 року визнано банкрутом суб'єкта підприємницької діяльності-фізичну особу ОСОБА_3

10 лютого 2011 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 21011664 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-1352/10 у зв'язку з визнанням Господарським судом Волинської області фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 банкрутом.

Із супровідного листа ВДВС ЛРУЮ від 10 лютого 2011 року за № 2207 вбачається, що постанова про закінчення виконавчого провадження, виконавчий документ та копії матеріалів виконавчого провадження надсилались трьом адресатам: ОСОБА_4, ОСОБА_3, ВАТ «БМ Банк» (т. 1, а.с. 156).

25 червня 2015 року АТ «БМ Банк» направлено лист № 30-04/99 арбітражному керуючому ОСОБА_4 з вимогою передати банку оригінал виконавчого листа №2-1352/10, виданого 07 липня 2010 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області.

20 липня 2015 року на адресу банку надійшла відповідь арбітражного керуючого ОСОБА_4, з якої слідує, що станом на даний час на його адресу оригінал виконавчого документу не надходив, однак із змісту наявного у нього супровідного листа ВДВС вбачається, що постанова про закінчення виконавчого провадження надсилалася на його ім'я на адресу: вул. Стрілецька, 6, м. Луцьк, хоча він здійснює свою діяльність за іншою адресою: вул. Кривий Вал, 34, офіс 308 в м. Луцьку. Разом з тим, арбітражний керуючий зазначив, що документи виконавчого провадження він отримав від боржника ОСОБА_3

14 грудня 2015 року ВДВС ЛРУЮ на адресу АТ «БМ Банк» надіслав відповідь № 15955 із якої слідує, що копію постанови про закінчення виконавчого провадження і виконавчий документ у даній справі було надіслано арбітражному керуючому ОСОБА_4, копію виконавчого документу та виконавче провадження було передано в архів. Архів із вказаним виконавчим провадженням знищено (а.с. 14).

З відповіді Господарського суду Волинської області від 24 грудня 2015 року вбачається, що в матеріалах справи № 5004/19/11 виконавчий лист по справі № 2-1352/2010 про стягнення на користь АТ «БМ Банк» з ОСОБА_3 боргу по кредитному договору № 9/6/310308 від 31 березня 2008 року в сумі 916 628, 30 грн., судового збору в сумі 1 700 грн. та витрат на ІТЗ в сумі 120 грн., відсутній (а.с. 17).

Згідно із ч. 2 ст. 368 ЦПК України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою особи, на користь якої воно ухвалено, видається один виконавчий лист.

Частиною 1 статті 73 ЦПК України встановлено, що суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Відповідно ч. 1 ст. 370 ЦПК України, замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Суб'єктами права на звернення із заявою до суду про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу можуть бути: стягувач - у разі, якщо ним втрачено оригінал виконавчого документа, а також державний виконавець, якщо оригінал виконавчого документа втрачено ним після відкриття виконавчого провадження.

За нормами ч. 1 ст. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Разом із тим, у зв'язку з розглядом у судовому засіданні заяви про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу суд має перевірити питання про те, чи не виконане рішення суду, чи не втратило воно чинності та інше. В іншому випадку суд зобов'язаний відмовити у задоволенні заяви про видачу дубліката.

Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням громадянина України щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв'язку зі ст. 129 Конституції (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

Судовий порядок видачі дубліката та апеляційне оскарження ухвали суду про видачу або відмову в його видачі є гарантією права кожного на судовий захист, стабільності та законності у виконанні судових рішень.

З урахуванням вищевикладеного, судом першої інстанції зроблено правильний висновок, що оригінал виконавчого листа був втрачений під час поштової пересилки державним виконавцем. Наведені обставини стали причиною пропуску строку пред'явлення виконавчого документа на виконання, що, в свою чергу, фактично позбавляє стягувача можливості стягнути заборгованість за рішенням суду в примусовому порядку, а тому подана стягувачем заява про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання підлягає до задоволення.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, про відсутність доказів поважності причини пропуску строку пред'явлення виконавчого листа до виконання та відсутність перешкод для стягнення за виконавчим документом з фізичної особи ОСОБА_3 є безпідставними у зв'язку з таким.

Як указано вище, постановою Господарського суду Волинської області від 24 грудня 2015 року у справі № 5004/19/11 визнано банкрутом ФОП ОСОБА_3 та відкрито ліквідаційну процедуру, призначено арбітражного керуючого.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 08.06.2015 року у справі № 5004/19/11 ліквідовано ФОП ОСОБА_3 (а.с.174-181).

Відповідно до положень ст. 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції Закону від 22 жовтня 2010 року, що була чинною на час прийняття судом постанови про банкрутство ФОП ОСОБА_3 (далі -Закону) до повноважень ліквідатора відноситься також формування ліквідаційної маси.

Виходячи з положень ст. 52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Тому, особа, що подала апеляційну скаргу, помилково стверджує, що початок ліквідаційної процедури не перешкоджає вчиняти дії по стягненню боргу з фізичної особи.

Відповідно до положень ч. І ст. 48 цього Закону, одночасно з прийняттям заяви про порушення справи про банкрутство, господарський суд наклав арешт на усе майно ОСОБА_3

На виконання вимог п. 3 ч .5 ст. 48 Закону припинилось стягнення з громадянина -підприємця за усіма виконавчими документами. Тому саме через відкриття ліквідаційної процедури було закінчене виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «БМ Банк». Зазначені обставини є доказом того, що у період з 27 січня 2011 року, тобто, з дня відкриття ліквідаційної процедури до 08 червня 2015 року - дня ліквідації суб'єкта підприємницької діяльності, банк був позбавлений можливості з причин, незалежних від його волі, проводити стягнення через органи виконавчої служби у зв'язку з арештом усього майна боржника і припинення стягнення за виконавчими документами.

Частиною 2 ст. 49 Закону передбачено, що після завершення розрахунків з кредиторами громадянин-підприємець, визнаний банкрутом, звільняється від подальшого виконання вимог кредиторів, що були заявлені після визнання громадянина-підприємця банкрутом, за винятком вимог, передбачених абзацом другим цієї частини.

Наступний абзац цієї норми визначає порядок, у якому можуть бути задоволені інші вимоги кредиторів. У абзаці другому частини 2 ст. 49 Закону указано, що вимоги кредиторів щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, вимоги щодо стягнення аліментів, а також інші вимоги особистого характеру, які не були задоволені в порядку виконання постанови арбітражного суду про визнання громадянина-підприємця банкрутом або які погашені частково чи не заявлені після визнання громадянина-підприємця банкрутом, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про банкрутство громадянина-підприємця відповідно в повному обсязі або в незадоволеній їх частині в порядку, встановленому цивільним законодавством України.

Тобто заявлення вимог, які не були задоволені в порядку виконання постанови арбітражного керуючого, можливе після закінчення провадження у справі про банкрутство.

Наведене, у свою чергу, указує на поважність причин пропуску АТ «БМ Банк» строку пред'явлення виконавчого листа до виконання і є підставою для його поновлення.

Таким чином, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційну скаргу заявника слід відхилити з огляду на безпідставність її доводів, а оскаржувану ухвалу залишити без змін як таку, що постановлена з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 лютого 2016 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді