Справа № 372/155/16-ц
провадження № 2-345/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2016 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Мори О.М.,

при секретарі Василенко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Обухові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Позивач посилається на те, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 14 жовтня 2013 року з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 605,00 грн. Оскільки позивач на момент винесення рішення суду від 14 жовтня 2013 року про стягнення з нього аліментів знаходився в місцях позбавлення волі, про те, що він повинен сплачувати аліменти на утримання сина йому стало відомо в жовтні 2015 року, коли відповідач звернулась до суду з позовом про збільшення розміру аліментів та стягнення заборгованості. Рішенням Обухівського районного суду Київської області позов ОСОБА_2 було задоволено та стягнуто з позивача на утримання сина аліменти в розмірі 1455, 00 гривень, пеню в сумі 7 260 гривень та пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 14 178 гривень за період часу з 03 вересня 2013 року по 03 вересня 2014 року. В позовній заяві позивач також зазначає, що на момент винесення рішення про збільшення розміру стягуваних з нього на утримання сина аліментів у нього було скрутне матеріальне становище, так як він тільки повернувся з місць позбавлення волі, але оскільки в нього на той час не було довідки про заробітну плату, суд позов задовольнив. На даний час позивач офіційно працевлаштований, перебуває в скрутному матеріальному становищі, отримує невелику заробітну плату та змушений винаймати житло , а тому не має змоги сплачувати аліменти в тому розмірі, що призначив суд, в зв'язку з чим уточнивши позовні вимоги просить суд остаточно зменшити розмір аліментів до 650,00 гривень, щомісячно з дня звернення до суду - 12.10.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, так як при постановленні рішення судом не враховувались зазначені ним обставини. Інших доходів позивач не має, тому і не має змоги сплачувати аліменти в сумі, яка передбачена рішенням Обухівського районного суду Київської області від 25 грудня 2015, тому звернувся з вказаним позовом до суду та просив зменшити суму аліментів, яка передбачена до сплати.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і послався на обставини викладені в позові та заяві про уточнення позовних вимог та вважає, що з нього стягується завеликий розмір аліментів на утримання дитини ОСОБА_3, які він не в змозі сплачувати.

Відповідач позовні вимоги не визнала, надала письмові заперечення проти позову, в яких просила відмовити у зменшенні розміру аліментів, що стягуються з відповідача.

Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 14 жовтня 2013 року з ОСОБА_1 на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 605,00 гривень починаючи з 03 вересня 2013 року.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 25 грудня 2015 року збільшено розмір аліментів встановлених рішенням Обухівського районного суду Київської області від 14 жовтня 2013 року по цивільній справі № 372/4122/13-ц та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року в розмірі 1455 гривень щомісячно.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 09 березня 2016 року рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 грудня 2015 року в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів та стягнення заборгованості по аліментах скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення: у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення аліментів відмовлено та стягнуто заборгованість по сплаті аліментів з 03 вересня 2013 року по 03 вересня 2014 року у розмірі 4484 гривні 24 копійки.

Згідно довідки № 26281 від 28.12.2015 року виданої Благодійним фондом «Все людям», ОСОБА_1 працює в Благодійному фонді на посаді вантажника та отримує щомісячну заробітну плату в розмірі 1800,00 гривень, але як вбачається з рішення Апеляційного суду Київської області від 09 березня 2016 року на момент розгляду справи № 372/4278/15-ц в Апеляційній інстанції зазначена довідка вже досліджувалась в якості доказів по справі, але позивач не оскаржував рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 грудня 2015 року в частині збільшення розміру аліментів, а позивачем не надано доказів того, що з часу його прийняття змінився його матеріальний або сімейний стан чи погіршився стан здоров'я.

Частина 1 ст. 25 Загальної декларації прав людини 1948 року закріплює право кожної людини на такий життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд та необхідне соціальне обслуговування, який є необхідним для підтримання здоров'я і добробуту її самої та її сім'ї, і право на забезпечення в разі безробіття, хвороби, інвалідності, вдівства, старості чи іншого випадку втрати засобів до існування через незалежні від неї обставини.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до приписів норм статті 48 Конституції України кожна людина має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Одним із найголовніших та найважливіших обов'язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання (Роз'яснення Міністерства юстиції України від 05.07.2011 року «Правове регулювання особистих немайнових та майнових відносин між суб'єктами сімейних правовідносин» (далі - Роз'яснення Міністерства юстиції).

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язки по утриманню дітей законодавство рівною мірою покладає на обох батьків. Крім того, за змістом ст.ст.150, 180 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до вимог ст.182 СК України, встановлюючи розмір аліментів судом повинно бути враховано стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Ст. 181 СК України визначено спосіб утримування як для того з батьків з ким проживають діти так і для того який проживе окремо. Системний аналіз зазначених двох статей Кодексу дає змогу стверджувати, що обов'язок про утримання сумісних дітей законодавцем розділено на дві рівних частини, відтак при встановленні, як розміру аліментів так і розміру можливого їх зменшення, суд повинен врахувати і матеріальні статки та фінансові можливості іншого із батьків, який не є платником аліментів.

Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Суд вважає такими, що доведені в судовому засіданні доводи відповідача, що вказані позивачем обставини щодо підстав зменшення розміру аліментів мали місце при попередньому розгляді справи про збільшення розміру аліментів та винесенні рішення від 25 грудня 2015 року, а враховуючи те, що ОСОБА_1 являється здоровим, працездатним, а будь-яких обставин в розмінні ст. 192 СК України для зменшення розміру аліментів з часу прийняттярішенням Обухівського районного суду Київської області від 25 грудня 2015 року судом не встановлено.

Оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 180, 182, 192, 197 СК України суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області.

СуддяМора О. М.