Справа №718/2114/16-ц
Провадження №2/718/879/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2016 року Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючого судді Мізюка В.М., секретаря Івасюк Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кіцмань справу за позовом ОСОБА_1 до Вікнянської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області про визнання незаконним та скасування рішення сесії Вікнянської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області та спонукати і зобов'язати сесію Вікнянської сільської ради винести рішення - затвердити технічну документацію та передатибезоплатно у приватну власність земельну ділянку

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання незаконним та скасування рішення сесії Вікнянської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області та спонукати і зобов'язати сесію Вікнянської сільської ради винести рішення - затвердити технічну документацію та передати безоплатно у приватну власність земельну ділянку, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником незавершеного житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1, Заставнівського району Чернівецької області. Даний будинок належить їй за договором дарування від 17.12.2003 року. З того ж часу вона користується земельною ділянкою розміром 0,1285 га на якій розташований незавершений житловий будинок. Зазначає, що рішенням Вікнянської сільської ради їй надано дозвіл на виготовлення технічної документації по інвентаризації вказаної земельної ділянки, однак, цією ж сільською радою їй вже двічі відмовлялося в затвердженні технічної документації та передачу їй у власність земельної ділянки. Вважає дані рішення невмотивованими та незаконними, а тому просила позов задовольнити.

Позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Вказали що дії сільської ради є незаконними, оскільки вся технічна документація виготовлена відповідно дочинного законодавства, а сільська рада невмотивовано відмовляє в її затвердженні.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав та зазначив що технічна документація подана ОСОБА_1 не відповідає інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельні ділянки. Вказує, що при обмірі меж земельної ділянки було порушено межу присадибної земельної ділянки ОСОБА_2 та відсутні підписи сусідніх землекористувачів. Крім того, вказаний у позові та фактичний розмір земельної ділянки не відповідає розмірам зазначеним в технічній документації.

Суд, заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Ч. 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 із 17.12.2003 року стала власником незавершенного будівництвом житлового будинку розташованого в АДРЕСА_1, Заставнівського району Чернівецької області, попереднім власником якого був ОСОБА_3.

20.10.2010 року ОСОБА_3 звернувся до сесії сільської ради із заявою про вилучення в нього земельної ділянки площею 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1. Рішенням ХХУІІ сесії Ускликання за № 27328 від 25.10.2010 року вказана земельна ділянка у нього булла вилучена.

ОСОБА_1 звернулась із заявою до сесії сільської ради, в якій просила надати їй дозвіл на виготовлення технічної документації на передачу у приватну власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га. Рішенням ХХУІІ сесії У скликання № 27/334 від 25.10.2010 року ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку орієнтовною площею 0,12 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд по АДРЕСА_1, Заставнівського району Чернівецької області.

Рішенням ХХУІІІ сесії УІ скликання Вікнянської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, відмовлено в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_1, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 Заставнівського району, оскільки вона виготовлена із порушенням чинного законодавства.

Громадяни України, використовуючи надане їм ст.14 Конституції України право, можуть одержати безоплатно у приватну власність земельну ділянку. Реалізація громадянами свого права на отримання земельної ділянки у власність здійснюється відповідно до ЗК України.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Так, судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 17.12. 2003 року позивачка ОСОБА_1 стала власником житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 Заставнівського району. З того часу вона почала і користуватися земельною ділянкою розміром 0,12 га яка розташована за вищевказаною адресою. Дана обставина підтверджується довідкою №1081 виданою 2010 року виконавчим комітетом Вікнянської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області.

Відповідно до положень ст. 120 ЗК України ( в редакції чинній на момент переходу права власності на житловий будинок) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Відповідно до ст. 118 ч.6 ЗК України, громадяни зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення підсобного селянського господарства, ведення садівництва, городництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка), .. у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної адміністрації або сільської ради за місцем знаходження земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета використання. Відповідна місцева адміністрація або сільська рада розглядає заяву і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення.

Згідно ч.7 ст. 118 ЗК України сільська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Згідно ст.ст. 13,14 Конституції України, ст.ст.117,181, 324 і главою 30 ЦК України земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава та територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією із сторін є фізична особа, незважаючи на участь у ній суб'єкта владних повноважень, згідно ст. 15 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства. Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними ст.ст. 16,21, 393 ЦК України, ст. ст. 152 Земельного кодексу. Відповідно до ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання права; б) відновлення стану земельної ділянки, що існував до порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади та місцевого самоврядування; г) відшкодування збитків; д) застосування інших , передбачених законом способів.

Відповідно до ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Судом встановлено, що технічна документація із землеустрою, яка подана позивачкою до сільської ради виготовлена в 2010 році.

Відповідно до ч. 8 ст.118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст. 186-1 ЗК України. Згідно ч.9 вказаної статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування , який передає земельні ділянки у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 ЗК України, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ( а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Згідно ч.. 10,11 ст.118 ЗК України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Стаття 186-1 ЗК України визначає повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Відчуження об'єктів нерухомого майна в період часу із січня 2002 року по 20.06.2007 року ( під час дії ст.120 ЗК України в ред. від 25.10.2001 року не тягло за собою автоматичного переходу права власності на земельну ділянку під будівлями та спорудами. У таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до ст. 120 ЗК 2001 р на підставі цивільно - правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. В договорі дарування житлового будинку між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відомостей щодо земельної ділянки не зазначено.

Як вбачається з дослідженої копії технічної документації, вона не відповідає нормам та положенням чинного законодавства, а саме.

Згідно Інструкції (із змінами) про порядок складання , видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельні ділянки від 04.05.1999 року технічна документація включає: акт прийому передачі межових знаків; акт встановлення (відновлення межових знаків земельної ділянки в натурі (на місцевості), в якому повинні бути підписи суміжних користувачів; кадастрова зйомка. Відповідно до ст. 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж встановлення земельної ділянки із суміжними власниками та користувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

Відповідно до п. 2.3 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету по земельних ресурсах від 4 травня 1999 року № 43, яка була чинною на час виготовлення технічної документації із землеустрою (далі - Інструкція), межі земельних ділянок, що передаються або надаються у власність чи у користування, відновлюються або переносяться в натуру (на місцевість) за наявними планово-картографічними матеріалами.

Згідно з п. 2.4 Інструкції перенесення в натуру (на місцевість) або відновлення всіх поворотних точок меж земельної ділянки здійснюється геодезичними методами з прив'язкою не менше двох характерних закріплених поворотних точок до пунктів державної геодезичної мережі та до твердих точок на місцевості. Здійснюється кадастрова зйомка земельної ділянки з наступним вирахуванням координат поворотних точок меж (у державній або умовній системі координат) і площі земельної ділянки. За результатами виконаних робіт складається кадастровий план земельної ділянки. Тобто саме погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов'язкових технічних помилок. Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який у свою чергу є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі громадянам безоплатно земельних ділянок на праві приватної власності.

П. 2.6 Інструкції встановлено, що Кадастровий план земельної ділянки складається в масштабі, який забезпечує чітке зображення всіх елементів і

написів. На план наносяться: межі земельної ділянки з описом суміжних землевласників і землекористувачів; поворотні точки меж земельної ділянки; лінійні проміри між точками по межах земельної ділянки; річки, озера, канали, шляхи, лісосмуги, інші елементи ситуації; межі будинків і споруд, розташованих на земельній ділянці; межі вкраплених земельних ділянок сторонніх землевласників

і землекористувачів (додається їх список); межі угідь та зон обмежень щодо використання земельної ділянки.

Із зведеного плану встановлено, що по одній межі із суміжним користувачем є спірна ділянка, площею 0, 0138 га, яка належить ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого 10.05.2010 року виконавчим комітетом Вікнянської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області і яка включена до земельної ділянки, яку бажає приватизувати ОСОБА_1. Вказана обставина підтверджується дослідженням кадастрового плану, що міститься в технічній документації .

Крім того, при складанні акту встановлення (відновлення) зовнішніх меж на земельній ділянці в натурі на місцевості від 07.12.2010 року встановлено, що межі земельної ділянки яку бажає приватизувати ОСОБА_1 в натурі проходять по металевій сітці та дерев'яних кілках.

Даний акт на погляд суду не відповідає вимогам які встановлені інструкцією перенесення в натуру (на місцевість) або відновлення всіх поворотних точок меж земельної ділянки, оскільки в даному акті вказані особи представники суміжних землекористувачів, ОСОБА_2 та ОСОБА_5, однак їхній підписів акт не містить. Таким чином суд приходить до висновку що зазначені особи не були присутні при складанні даного акту, а тому і не мали змоги спростувати чи підтвердити, що ним порушуються їх законні права на володіння землею.

Згідно п. 2.7 Інструкції, межі земельних ділянок викреслюються суцільною лінією чорною тушшю у відповідності до умовних позначень.

Як встановлено з схематичного плану земельної ділянки ОСОБА_1, її периметр вказаний пунктирною лінією. Це означає, що ділянка не обгорожена, а її периметр є умовним, що в свою чергу свідчить про те, що вказані розміри земельної ділянки не є остаточними.

Відповідно до 2.1 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості),

технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання

земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

П. 2.2 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками встановлено, що Документація із землеустрою щодо встановлення меж житлової та громадської забудови розробляється у складі генерального плану населеного пункту, проектів розподілу територій і є основою для встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Згідно п.п. 2.3 та 2.4. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, Комплекс робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів

технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж

земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення

меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх

межовими знаками. Підготовчі роботи включають збір та аналіз виконавцем наявних документації із землеустрою, матеріалів інвентаризації земель, планово-картографічних матеріалів, правових підстав надання земельної ділянки у власність (користування), відомостей про наявність спірних питань щодо меж земельної ділянки, переліку обмежень у використанні земельної ділянки і наявні земельні сервітути, списків координат пунктів державної геодезичної мережі.

Таким чином, суд, критично сприймає покази свідка ОСОБА_6, який суду показав що на момент складання технічної документації він являвся керівником відділу Держкомзему в Кіцманському районі та твердо засвідчує що вся технічна документація розроблена правильно, оскільки вони повністю спростовуються матеріалами справи та встановленими в технічній документації порушеннями. Зокрема, працівниками Держкомзему не було здійснено збір інформації про наявність спірних питань щодо меж земельної ділянки, оскільки вони проігнорували той факт, що суміжним землекористувачем є ОСОБА_2 та встановили межі земельної ділянки ОСОБА_1 по земельній ділянці належній ОСОБА_2.

Згідно у п. 7 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права.

Враховуючи вищевикладене, всебічно, повністю і об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що технічна документація із землеустрою, виготовлена позивачкою не відповідає вимогам земельного законодавства, підстав для її затвердження сесія сільської ради не мала, а тому позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 16,21, 117, 181, 393 ЦК України, ст.. 19,22, 116, 118 , 152, 186-1 Земельного кодексу України, ст. 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, ст.ст.213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Вікнянської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області про визнання незаконним та скасування рішення сесії Вікнянської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області та спонукати і зобов'язати сесію Вікнянськоїсільської ради винестирішення - затвердититехнічнудокументацію та передатибезоплатно у приватнувласністьземельнуділянку - відмовити.

Рішенняможе бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а в разі якщо рішеннябуло постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: В.М. Мізюк