Справа № 161/1626/16-ц
Провадження № 2/161/1439/16
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Марчак Е.Є.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «ОСОБА_3 моторс» про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що 01.04.1981 року він був прийнятий на роботу столяром-станочником першого розряду на Луганський автомобільний завод, правонаступником якого є ПАТ «АК «ОСОБА_3 моторс». 16.07.1981 року о 09.00 він, перебуваючи на роботі, у звязку з недосконалістю технологічного процесу на порізку пінопласту, отримав тяжку травму пальця правої кисті. За результатами розслідування нещасного випадку, що трапився з ним під час виконання трудових обовязків, відповідачем було складено акт № 12 за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві від 17.07.1981 р. Внаслідок нещасного випадку на виробництві він отримав ушкодження здоровя у вигляді контрактури (обмеження рухів) 1-го пальця правої кисті. Він тривалий час знаходився на лікуванні, але функції правої кисті у нього не відновилися. Висновком медико-соціальної комісії від 27.01.2011 року йому було встановлено стійку втрату професійної працездатності у розмірі 15 % з 20.12.2010 року. На даний час він не може повноцінно користуватися правою кистю, що супроводжується незручностями у повсякденному житті, веденні господарства, він змушений докладати додаткових зусиль для відновлення свого звичайного способу життя. Отриманим трудовим каліцтвом йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у важких фізичних, душевних, психічних стражданнях, які він постійно переживає. Завдану моральну шкоду він оцінює у 50000 грн. Просить суд стягнути з ПАТ «АК «ОСОБА_3 моторс» на його користь моральну шкоду у звязку з отриманим 16.07.1981 року трудовим каліцтвом у розмірі 50000 грн.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні до викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача позов не визнала, суду пояснила, що дійсно, 16.07.1981 року з позивачем ОСОБА_3 на підприємстві відповідача стався нещасний випадок, внаслідок якого останній травмував палець правої руки, про що було складено акт за формою Н-1 № 12 від 17.07.1981 року. Згідно даного акту ОСОБА_4 здійснюючи порізку пінопласту відволікся від роботи, внаслідок чого і отримав травму. Відтак ступінь вини позивача у настанні нещасного випадку є істотною і має бути врахована судом. В діях відповідача по вищезазначеному випадку відсутня наявність будь-якої моральної (немайнової) шкоди, як і відсутня будь-яка протиправна діяльність з боку відповідача. Крім того, станом на день отримання позивачем травми (16.07.1981 року) діюче законодавство не передбачало можливості відшкодування моральної шкоди. Просить у задоволенні позову відмовити за необгрунтваністю.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 01.04.1981 року ОСОБА_3 був прийнятий на роботу столяром-станочником першого розряду на Луганський автомобільний завод, правонаступником якого є ПАТ «АК «ОСОБА_3 моторс» (а.с. 5-8).

16.07.1981 року о 09.00 під час виконання трудових обовязків на підприємстві відповідача з ОСОБА_3 стався нещасний випадок, в результаті якого він отримав травму пальця правої кисті.

За результатами розслідування нещасного випадку, що трапився з ОСОБА_3 під час виконання трудових обовязків, відповідачем було складено акт за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві № 12 від 17.07.1981 р. (а.с. 3-4).

27.01.2011 року Луцькою міською МСЕК ОСОБА_3 було встановлено 15 % втрати професійної працездатності довічно з 20.12.2010 р. (а.с. 9).

Таким чином спірні правовідносини між сторонами виникли з 20.12.2010 року, тобто з дня встановлення позивачу стійкої втрати працездатності.

З витягу з протоколу № 32 засідання комісії з питань вирішення спорів при відділенні виконавчої дирекції Фонду в м. Луцьку від 23.03.2011 року (а.с. 11) вбачається, що при встановлення розміру одноразової допомоги в разі стійкої втрати працездатності ОСОБА_3Г,, комісія прийняла рішення не зменшувати одноразову допомогу, так як причиною нещасного випадку є недосконалість технології порізки пінопласту.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Аналогічне положення міститься і в ст. 13 Закону України «Про охорону праці», відповідно до якого роботодавець зобовязаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання прав працівників у галузі охорони праці.

З акту № 12 про нещасний випадок від 17 липня 1981 року вбачається, що причиною нещасного випадку, що стався з ОСОБА_3, стала недосконалість технології на порізку пінопласту.

Суд вважає, що факт порушення відповідачем законних прав працівника позивача ОСОБА_3, а саме права останнього на безпечні та нешкідливі умови праці, мав місце.

Виходячи з викладеного, доводи ПАТ «АК «ОСОБА_3 моторс» про відсутність обов'язку підприємства відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу, з тих підстав, що він особисто винний у нещасному випадку, суперечать нормам діючого законодавства.

Доводи представника відповідача про те, що відповідач не має відшкодувати позивачу моральну щкоду у звязку з відсутністю на час нещасного випадку відповідної правової норми, суд до уваги не приймає, оскільки право на отримання потерпілим виплат на відшкодування шкоди настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Нещасний випадок з позивачем ОСОБА_3 16.07.1981 року стався при виконання ним трудових обов"язків, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 237-1 КЗпП України.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 27.01.2004 р. (п. 4.1) зазначив, що ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіює йому моральні та фізичні страждання.

Дослідженні судом докази свідчать про те, що ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням позивачем трудових обов'язків, заподіює йому моральні та фізичні страждання, обмежує його можливості вести активний спосіб життя, у зв'язку з чим висновком МСЕК встановлені відповідні обмеження, що призвело до втрати нормальних життєвих звязків і вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, а тому суд вважає доведеним факт заподіяння позивачеві моральної шкоди.

При визначенні розміру моральної шкоди суд приймає до уваги, зокрема ступінь вини підприємства у настанні даного нещасного випадку, ступінь втрати ОСОБА_3 професійної працездатності така втрата становить 15 %, отримане ним ушкодження здоровя є незворотнім, що призводить до тяжких моральних, а також до фізичних страждань позивача.

Тому, виходячи з принципів розумності й справедливості, з врахуванням конституційної значимості здоров'я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від її народження й охороняється державою, а також характеру і обсягу моральних страждань, яких зазнав позивач, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 20000 грн.

Позивач від сплати судового збору звільнений відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, ст. 12 Закону України «Про охорону праці», керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «ОСОБА_3 моторс» про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «ОСОБА_3 моторс» на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом 20000 (двадцять тисяч) гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «ОСОБА_3 моторс» на користь держави судовий збір в сумі 1378 (тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_5