Справа № 643/2018/16-ц
Провадження № 2/643/2631/16
23.06.2016 року Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Поліщук Т.В.
за участю секретаря Литвиненко М.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди,
Позивачі звернулися до суду з позовом, в остаточній редакції якого просили визнати договір купівлі продажу від 17.02.2016 року недійсним, стягнути з ОСОБА_3 на їх користь в рівних частках матеріальну шкоду у розмірі 465 861, 00 грн., та моральну шкоду у розмірі 1 000 000 грн., а також судові витрати.
В обґрунтування позову зазначили, що 17.02.2016 року нотаріусом ОСОБА_4 був посвідчений договір купівлі-продажу квартири № 186 по пр. Тракторобудівників між ними та ОСОБА_3.
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 свої зобовязання перед продавцем виконали, та сплатили зазначену продавцем суму, а саме еквівалент 17 000 доларів США, що складає у гривні 459 170,00 грн.(чотириста пятдесят девять тисяч сто сімдесят гривень ).
В день підписання договору купівлі продажу було проведено повний розрахунок з продавцем, та отримано ключі від квартири.
Вказують, що ОСОБА_3 приховав від них в який спосіб він набув право власності на вищезазначене майно.
20.02.2016 року приватний нотаріус ОСОБА_4 повідомила позивачам про те, що в неї не має права на реєстраціє зазначеної квартири в Державному реєстрі речових прав на майно, оскільки є ухвала суду від 08.02.2016 року по справі № 643/1106/16-к, провадження № 1-кс/643/173/16, яка зареєстрована в реєстрі 19.02.2016року.
Згідно зі змістом ухвали вбачається, що квартира АДРЕСА_1, є предметом злочину, та на неї мають права інші особи.
Рішенням від 20.02.2016 р. приватного нотаріуса ОСОБА_4 відмовлено позивачам в Державній реєстрації придбаної квартири в Державному реєстрі речових прав на майно.

Матеріальна шкода яку завдано позивачам складає 459 170,00 грн. за придбання квартири, а також послуги нотаріуса у сумі 6 691,00 грн. Загальна сума витрат склала 465 861, 00 грн.

Зазначають, що також в звязку з вказаною ситуацією у позивачів погіршився сон, моральні та соціальні звязки, виникло безсоння, зявилася нервовість, постійно болить голова. Гроші, за які придбали квартиру були всі збереження які мала їх сімя за все життя., також значну суму грошей дуло отримано в позику.

Вважають, що такими діями їм спричинено моральну шкоду яку позивачі оцінюють в 1 000 000 грн..

Представник позивача в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач по справі про час та місце розгляду цивільної справи був повідомлений судом належним чином та вчасно, заперечень або пояснень щодо позову суду не надав. Таким чином, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд розглядає справу на підставі наявних у ній доказів.

Зі згоди представника позивача, суд постановляє заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.

17.02.2016 року приватним нотаріусом ХНО ОСОБА_4 посвідчено договір купівлі-продажу квартири № 186 по пр. Тракторобудівників в місті Харкові між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 свої зобовязання перед продавцем виконали, та сплатили зазначену продавцем суму, а саме еквівалент 17 000 доларів США, що складає у гривні 459 170,00 грн. (а.с. 4-5).

Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Рішенням приватного нотаріуса ОСОБА_4 № 28358613 від 20.02.2016 р. відмовлено позивачам в Державній реєстрації придбаної квартири в Державному реєстрі речових прав на майно, у звязку з наявністю зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно (а.с. 7).

В провадженні СВ Московського ВП ГУ НП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001540 від 21.02.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Потерпілим визнано ОСОБА_2 (а.с. 3, 9).

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 08.02.2016 року накладено арешт на квартиру № 186, що розташована за адресою: м. Харків, пр. Тракторобудівників, буд. № 100-А, яка належить на праві власності ОСОБА_3, а саме накладено заборону відчуження та розпорядження вказаної квартири. Спірна квартира є предметом кримінального провадження № 0000745 від 27.01.2016 року, за фактом шахрайства, що завдало значної шкоди потерпілому, за ч. 2 ст. 190 КК України.

Згідно ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 ЦК України), такий правочин визнається судом недійсним; обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з договору купівлі-продажу позивачі виконали зобовязання за договором та передали відповідачу 459 170,00 гривень, що еквівалентна 17000,00 доларам США., однак у реєстрації вказаного договору їм було відмовлено, у звязку з існуванням обтяжень на квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 7).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи спори про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець у ст. 1166 ЦК України відносить: а) наявність шкоди; б) протиправну поведінку заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вину.

Перераховані підстави визнають загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом.

Розглядаючи протиправність поведінки заподіювача шкоди, необхідно відзначити, що це поведінка, яка заборонена законом.

Таким чином, зобов'язання відшкодувати шкоду виникає за наявності передбачених законом умов і лише за наявності протиправної поведінки, тобто, порушення норм права і суб'єктивного права потерпілого.

У даному випадку, протиправність дій відповідача та наявність причинного зв'язку між шкодою заподіяною позивачам і діяннями відповідача, її розміру, а також щодо вини останнього в її заподіянні, знайшли свого підтвердження в суді.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу від 17.02.2016 року підлягає визнанню недійсним, оскільки вчинений під впливом оману, відповідач приховав існування обтяження на спірну квартиру. Також підлягає стягненню матеріальна шкода, у сумі 459 170,00 гривень на користь позивачів в рівних частках з відповідача.

Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів сплачені останніми грошові кошти у розмірі 6691,00 грн. за вчинення нотаріальних дій (а.с. 72,73).

Відповідно до ч.1 ст. 1167 Цивільного Кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Частиною другою п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачам дійсно було спричинено моральну шкоду, яка виразилася у хвилюваннях та моральних стражданням, у звязку з виниклою ситуацією зазначене викликало душевні страждання позивачів, проте її розмір значно завищений, в звязку з чим суд позовні вимоги позивачів задовольняє частково і стягує на їх користь суму моральної шкоди у розмірі 2000грн.

Судові витрати суд розподіляє на підставі ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10,11, 37 , 57, 60, 79, 84, 88, 169, 174, 212-215, 224-226 ЦПК України

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_1 в рівних частках матеріальну шкоду у розмірі 465861 (чотириста шістдесят пять тисяч вісімсот шістдесят одну) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_1 в рівних частках в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 (дві тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору у розмірі 1929 (одну тисячу девятсот двадцять девять) гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 2329 (дві тисячі триста двадцять девять) гривень 30 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня йог о проголошення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т. В. Поліщук