АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 березня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,
суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2
представника відповідача Михайлюка О.В.

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою директора Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва Лимаря Юрія Вікторовича на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва, третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:
Справа №754/21058/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/2031/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Петріщева І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеною позовною заявою, в якій просив стягнути на свою користь з Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району міста Києва 19000 гривень - відшкодування матеріальної шкоди та 200000 гривень на відшкодування моральної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді лікаря онколога гінеколога жіночої консультації Центральної районної поліклініки Деснянського району міста Києва, вчинила медичну дію щодо його доньки ОСОБА_4 , внаслідок чого настала смерть останньої, за що вироком Деснянського районного суду міста Києва від 07 травня 2012 року ОСОБА_3 була визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, на підтвердження матеріальної шкоди посилаючись на надані послуги по проведенню поминального обіду у розмірі 15000 гривень та послуги правової допомоги у розмірі 4000,00 грн., на підтвердження моральної шкоди посилаючись на те, що внаслідок злочинно-недбалих дій ОСОБА_3 йому, як батьку, який втратив свою дитину, заподіяна моральна шкода смертю його дочки, зазначаючи, що внаслідок цього отримав психологічну травму такого тяжкого ступеню, що після смерті доньки істотно погіршився стан його здоров`я, втративши нормальний сон та апетит, він вимушений кожен рік проходити курс лікування, завдяки негативним змінам у його організмі, так як відбувається розпад суглобу, його життя та психологічний стан змінились назавжди, моральний стан є пригніченим, тому змушений звернутись до суду і оцінює завдану йому моральну шкоду у розмірі 200000 гривень, враховуючи реабілітацію а також посилаючись на те, що його онуки - малолітні діти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які втратили свою матір, після її смерті проживають разом з ним, перебувають на його утриманні.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23 липня 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва 200000,00 грн. відшкодування моральної шкоди.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 з Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва судові витрати пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката в розмірі 4000,00 грн.
Стягнути в дохід держави з Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва 2000,00 грн. судового збору.
Не погоджуючись з рішенням суду директором Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва Лимар Ю.В. подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги позивача задовольнити частково, стягнувши з Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва 40000 гривень відшкодування моральної шкоди, судових витрат, пов`язаних з оплатою адвоката в розмірі 4000 гривень та 2000 гривень судового збору в дохід держави, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.
В судовому засіданні представник відповідача Михайлюк О.В., який діє на підставі довіреності в інтересах Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва, підтримав доводи апеляційної скарги.
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 , проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам в повній мірі судове рішення не відповідає.
Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, вироком Деснянського районного суду м. Києва від 07 травня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24 липня 2012 року, ОСОБА_3 було визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України та їй призначено покарання у вигляді одного року шести місяців позбавлення волі, з тих підстав, що вона, перебуваючи із відповідачем у трудових відносинах та працюючи на посаді лікаря гінеколога-онколога, неналежно виконала свої професійні обов`язки медичного працівника, внаслідок недбалого до них ставлення, що призвело до смерті молодої жінки ОСОБА_4 , у якої залишились двоє малолітніх дітей (а.с. 12-15).
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 27 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11).
ОСОБА_1 є батьком померлої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження, паспорта та свідоцтва про одруження (а.с. 6,7, 9,10).
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дітьми померлої ОСОБА_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 16,17), та відповідно - онуками ОСОБА_1
ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями паспорта, свідоцтв про народження, з ІНФОРМАЦІЯ_5 після смерті їх матері, про що свідчать відповідні відмітки у картках реєстрації дітей (а.с. 19, 20).
Позивач, його дружина ОСОБА_7 , їх онуки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , станом на 19.06.2015 року, дійсно проживають за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією Довідки Виконавчого комітету Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с. 87).
Вищенаведені фактичні дані разом з наданими позивачем поясненнями підтверджують факт проживання позивача однією сім`єю з дітьми своєї померлої доньки та утримання ним цих дітей після її смерті, що на думку суду, є істотною умовою та однією з вирішальних обставин по цій справі.
ОСОБА_1 є пенсіонером, ветераном військової служби, що підтверджується відповідними довідкою та посвідченням (а.с. 20, 22).
Стан здоров`я ОСОБА_1 після смерті його доньки погіршився, він захворів гіпертонічною хворобою IIст., дифузним кардіосклерозом, розповсюдилась хронічна екзема, відповідно діагнозу станом на 02.07.2010 року, що у подальшому призвело до загострень його хвороб, потреби у консультації невропатолога, подальшому лікуванні, що підтверджується копією Медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_1 (а.с. 26-41).
Відповідно до ст. ст. 23 ч. 1 і ч. 2 п. 2 і п. З, 1167 ч. 1 і ч. 2 п. 1, 1168 ч. 2, 1172 ч. 1, ст. 1201 КК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, який фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодження здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Задовольняючи позов у частині відшкодування моральної шкоди та стягуючи з відповідача 200000 гривень, районний суд виходив з характеру вчиненого ОСОБА_3 злочину, ступеня вини заподіювача шкоди, невизнання нею своєї вини, її поведінки під час вчинення злочину, кримінального провадження, судового розгляду, намагання приховати сліди злочину та знищити речові докази і достатньо врахував роз`яснення, що містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, згідно з якими розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Колегія суддів вважає, що висновок суду про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 є правильним.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки рішенню Деснянського районного суду м. Києва від 15 липня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_7 дружини позивача до ЦРЛ Деснянського району м. Києва, правонаступником якої є відовідач по справі Комунальне некомерційне підприємство «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва, яким стягнуто на користь ОСОБА_7 40000 гривень на відшкодування моральної шкоди. При цьому суд першої інстанції виходив з тих самих обставин, на які посилався позивач ОСОБА_1 .
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про необхідність зменшення розміру відшкодування моральної шкоди з 200000 гривень до 40000 гривень, що відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості.
Виходячи з викладеного, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині зменшення розміру відшкодування моральної шкоди з 200000 гривень до 40000 гривень та частково задовольняє апеляційну скаргу.
Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -
В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу директора Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва Лимаря Юрія Вікторовича задовольнити частково.
Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 липня 2015 року змінити, зменшивши розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» на користь ОСОБА_1 з 200000 гривень до 40000 гривень.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:
Судді: