Справа № 653/3276/16-ц
Провадження № 2/653/1035/16
РІШЕННЯ

іменем України

14.11.2016

Генічеський районний суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Шарко Н.А.,

секретаря Карпенко І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеську матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням розташованим за адресою: вул. Червоноармійська (Міська), 53, м. Генічеськ, Херсонської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: вул. Червоноармійська (Міська), 53, м. Генічеськ, Херсонської області. У зазначеному житловому будинку також зареєстрований син її подруги ОСОБА_2, якого вона зареєструвала за її проханням, для оформлення документів останньому. Відповідач у вказаному будинку не проживає і не проживав жодного дня, хоча продовжує бути зареєстрованими за вказаною адресою. Фактично останній мешкав за іншою адресою. Відповідач жодних дій по утриманню будинку не здійснює. У той же час реєстрація його у будинку, призводить до того, що позивач змушена більше сплачувати за житлово-комунальні послуги, та не в змозі вільно розпоряджатись своїм майном, у звязку з чим змушена звернутись до суду з вказаним позовом.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась, проте надала до суду заяву в якій підтримала свої позовні вимоги з підстав викладених у позові, просила їх задовольнити та розглянути справу у її відсутність. У попередньому судовому засіданні позивач надала пояснення, в яких зазначила, що відповідач по справі є сторонньою для неї людиною. Вона його прописала виключно на прохання своєї подруги, та за умови, що коли обставини, які стали підставою для реєстрації за місцем проживання відпадуть, останній зніметься з реєстрації. Однак, відповідач всіляко ухиляється від виконання взятих на себе обовязків, тому виключно у судовому порядку вона змушена вирішувати свою проблему.

Відповідач в судове засідання не зявився, проте надіслав до суду заяву, в якій вимоги позову визнав, не заперечує проти його задоволення, просив розглянути справу у його відсутність. Також зазначив, що самому виписатись не має часу та можливості, оскільки він постійно знаходиться у відїздах.

Суд, вислухавши свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши надані докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: вул. Червоноармійська (Міська), 53, м. Генічеськ, Херсонської області, що підтверджується нотаріально посвідченим договором дарування від 02 вересня 1997 року, про що зроблено запис в реєстрі за №3-2169.

З 19 серпня 2008р. у вказаному будинку також зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно акту обстеження зареєстрованих та фактично мешкаючих громадян, які мешкають у АДРЕСА_1 від 28 вересня 2016р. складеного депутатом Генічеської міської ради ОСОБА_3 вбачається, що за вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2. Постійно у вказаному будинку мешкає тільки ОСОБА_1. ОСОБА_2 та інші члени родини мешкають окремо.

Крім того, в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили факт того, що ОСОБА_2 ніколи не проживав та на теперішній час не проживає у будинку ОСОБА_1, який знаходиться за адресою вул. Червоноармійська (Міська), 53, м. Генічеськ, Херсонської області.

Таким чином ОСОБА_2 зареєстрований, проте не проживає в будинку позивача без поважних причин більш ніж встановлені законом строки, не цікавиться житловим будинком, не приймає ніякої участі в його утриманні.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст.41,47 Конституції України, ст. 391 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст. 9 Житлового кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як за підстав і в порядку, передбаченому законом.

Стаття 319 Цивільного кодексу України передбачає, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім'ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право.

Відповідно до ст. 156 Житлового кодексу України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

При цьому, ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України, передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У відповідності до ст. 10 Цивільного кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач мав об'єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод йому позивач не чинила, він фактично ніколи не проживав у спірному житловому приміщенні, майно та речі відповідача у будинку позивача відсутні, поважних причин для відсутності відповідача у спірному житловому приміщенні не існувало. Доказів, що спростовують доводи позивача відповідачем суду не надано.

Відсутність відповідача за місцем реєстрації понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, обравши собі інше місце проживання, спірне житло залишив і в ньому не проживає понад встановлені законом терміни без поважних причин, не сплачує витрати на утримання будинку, у звязку з чим втратив право користування житловим приміщенням, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, слід зазначити, що прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою для зняття цієї особи з реєстрації.

Керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: вул. Червоноармійська (Міська), 53, в м. Генічеськ, Херсонської області.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Херсонської області через Генічеський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання ними копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_8