Справа № 409/208/16-ц
Пров. № 2/409/537/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2016 року смт.Білокуракине

Білокуракинський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Полєна В.С.

при секретарі Острогляд В.М.

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 районного управління юстиції про визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Білокуракинського районного суду Луганської області. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що в користуванні позивача перебуває приміщення - будівля сарай-склад для утримання великої рогатої худоби колишнього коллективного сільськогосподарського підприємства «Дружба» см. Білокуракине. Після розпаювання майна КСП «Дружба» будівля була виділена 33-м пайщикам членам КСП та за згодою останніх була передана йому на підставі акту прийому-передачі майна. На початку 2015 року позивач звернувся до селищної ради з проханням заключити договір оренди земельної ділянки, що знаходиться під будівлею, однак отримав відмову, оскільки власником зазначеного приміщення є ОСОБА_2 на підставі рішення Білокуракинського районного суду Луганської області. Вважаючи зазначене рішення про визнання права власності за ОСОБА_2 незаконним, позивач подав апеляційну скаргу. Рішенням апеляційного суду Луганської області рішення Білокуракинського районного суду Луганської області було скасовано. Оскільки ОСОБА_2 вже зареєстрував право власності на нерухоме майно у встановленому законом порядку позивач просить суд скасувати рішення державного реєстратора ОСОБА_3 районного управління юстиції про державну реєстрацію права власності нерухомого майна розташованого за адресою: смт. Білокуракине вул. Коцюбинського буд. 3.

В судовому засіданні позивач надав суду аналогічні показання, просить суд задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_3 районного управління юстиції Луганської області заперечував протии задоволення позову, суду пояснив, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно. Відповідач ОСОБА_2 для державної реєстрації права власності на нерухоме майно будівлю сарай-склад, розташований за адресою: Луганська обл. смт. Білокуракине, вул. Коцюбинського, 3В, надав рішення Білокуракинського районного суду від 31.01.2014 року в справі 2/409/26/14, в якому право власності на нерухоме майно, а саме будівлю сарай-склад, розташований за адресою: Луганська обл. смт. Білокуракине, вул. Коцюбинського, 3В визнано правом власності за ОСОБА_2 Представник відповідача також пояснив суду, що ОСОБА_1 не подав заяву про скасування державної реєстрації на об'єкт нерухомого майна та не надав рішення суду, яким би вказана державна реєстрація може бути скасована.

Свідок ОСОБА_4 показав суду, що він користувався сараєм разом з ОСОБА_1, здійснював там ремонт в своїй господарськиій діяьності, однак точної дати, коли саме почали користуватися сараєм, не пам»ятає.. Пізніше він перестав ним користуватися. Зазначеним сараєм почав користуватися ОСОБА_2, з якого саме періоду теж не пам»ятає. Про наявність рішення суду, за яким визнано право власності за ОСОБА_2, а також про те, що право власності за ним було зареєстровано, він не знав.

Свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що він знав про те, що його батько ОСОБА_2, певний період часу користувався сараєм з метою задоволення господарських потреб. Хто ще користувався сараєм, він не знав. Приблизно в 2014 році батько звернувся до суду з метою встановлення права власності, оскільки визнання права власності було необхідним пля подальшого оформлення документів.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази окремо та в сукупності, а також проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 постійно користувався разом зі своєю сім»єю господарською будівлею, а саме будівлею сараєм-складом, загальною площею 1640,6 кв. м., розташованого за адресою; Луганська область, смт. Білокуракине, вул. Коцюбинського, буд. 3В. Після ліквідації КСП «Дружба» на підставі зборів зазначена будівля сарай-склад актом прийому-передачі була передана ОСОБА_1, що підтверджується актом прийому-передачі від 30.07.2002 року. Весь час зазначеною будівлею користувався відповідач ОСОБА_2 зі згоди позивача. На початку 2015 року виникла необхідність у перезаключенні договору оренди земельної ділянки, на якій розташований сарай. Позивач звернувся до ОСОБА_3 селищної ради для оформлення договору оренди, однак отримав інформацію про те, що власником зазначеної будівлі є ОСОБА_2 на підставі рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 31.12.2014 року. 14.02.2014 року право власності на сарай-склад було зареєстровано реєстратором ОСОБА_3 районногог управління юстиції.

Не погодившись з рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 31.12.2014 року про визнання за ОСОБА_2 права власності позивач звернувся до Апеляційного суду Луганської області зі скаргою та просив скасувати рішення, винесене Білокуракинським районним судом від 31.01.2014 року.

Рішенням Алеляційного суду Луганської області від 06.08.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, яким рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 31.12.2014 року скасовано.

Відповідно до статті 30 ЦПК України сторонами и в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Позивачем може бути особа, право якої порушується, не визначється або оспорюється. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України Стаття 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до акту прийому-передачі від 30.07.2002 року зборами членів ліквідаційної комісії КСП «Дружба» ОСОБА_1 була передана будівля коровника. Інших документів про підтвердження права власності позивач суду не надав.

Відповідно до ст. 15 ЦК України 1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.. 16 ЦК України 1. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Оскільки рішенням апеляційного суду Луганської області від 06.08.2015 року рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 31.01.2014 року скасовано та визнано, що ОСОБА_1 користувався будівлею разом з відповідачем та його майнові права щодо оспорюваного об»єкта будівлі сараю-складу, не були враховані при винесенні рішення, тому суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 та скасувати рішення державного реєстратора ОСОБА_3 районного управління юстиції Луганської області, реєстраційний номер 09.

На підставі ч. 1 стю. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 11, 30, 58-60, 74, 88, 209, 212-215, ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Скасувати рішення державного реєстратора ОСОБА_3 районного управління юстиції Луганської області про державну реєстрацію права власності на обєкт нерухомого майна, реєстраційний номер 09, будівлю сарай-склад загальною площею 1640,6 кв.м. на ім'я ОСОБА_2, який знаходиться за адресою: Луганська область, смт. Білокуракине, вул.. Коцюбинського, буд. 3В

Свідоцтво про право власності на будівлю сарай-склад загальною площею 1640,6 кв.м. на ім'я ОСОБА_2, який знаходиться за адресою: Луганська область, смт. Білокуракине, вул.. Коцюбинського, буд. 3В. скасувати та визнати недійсним.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, витрати повязані із зверненням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, до суду у вигляді судового збору в розмірі 551,20 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Луганської області через Білокуракинський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, що не були присутніми в судовому засіданні протягом цього ж строку з дня отримання копії рішення .

Суддя Білокуракинського районного суду

Луганської області ОСОБА_6