Провадження № 2/369/72/16
09.03.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Усатова Д.Д.
при секретарі Кузьменко П.О.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-
В листопаді 2015 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 09.08.2013 року позивач надав у борг відповідачу грошові кошти в розмірі 1 000,00 доларів США, пізніше 09.09.2013 р. позивач надав відповідачу у борг ще 3 000,00 доларів США, що в загальній сумі склало 4 000,00 доларів США, що на момент подання позовної заяви до суду відповідно до офіційного курсу НБУ в гривневому еквіваленті складає 87 200,00 грн.
Сторони усно домовилися, що відповідач поверне взяті кошти у серпні 2014 року.
У вересні 2014 року позивач звернувся до відповідача з усною вимогою щодо повернення заборгованості,на що відповідач повідомив, що поверне суму боргу, відразу після продажу автомобіля.
Проте, до теперішнього часу відповідач ухиляється від повернення суми боргу.
Позивач та його представник в судове засідання не з»явилися. Звернулися до суду клопотаннями про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Просили суд позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з»явився. Повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що 09.08.2013 року позивач надав у борг відповідачу грошові кошти в розмірі 1 000,00 доларів США, пізніше 09.09.2013 р. позивач надав відповідачу у борг ще 3 000,00 доларів США, що в загальній сумі склало 4 000,00 доларів США, що на момент подання позовної заяви до суду відповідно до офіційного курсу НБУ в гривневому еквіваленті складає 87 200,00 грн.
В силу статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Статтею 1049 ч.1 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Як встановлено ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Положеннями ч.1 ст.1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
З огляду на вимоги ст.1048 ЦК України, відсутність у договорі позики умови про проценти за договором позики не означає, що договір є безоплатним, оскільки у ньому немає застереження про його безоплатний характер, а якщо розмір процентів у договорі не визначений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно ч.1 та ч.2 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-214, 215, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позов задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Д. Д. Усатов