Справа № 359/2836/15-ц Головуючий у І інстанції Чирка С. С.
Провадження № 22-ц/780/205/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1.
Категорія 4 25.02.2016
УХВАЛА

Іменем України

Справа № 359/2836/15-ц Головуючий в суді І інстанції ОСОБА_2 Провадження № 22-ц/780/205/16 Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_1

УХВАЛА

Іменем України

25 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Дмитрієва Л.Д., Матвієнко Ю.О.,

при секретарі Нагорній Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про визнання права власності за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2015 року,

встановила:

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про визнання права власності відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" зазначено, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду повністю відповідає вищевказаним положенням закону.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Приморського районного суду міста ОСОБА_6 від 10 серпня 2010 року шлюб укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було розірвано (а.с.6).

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.04.2008 року ОСОБА_7 продав ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в рівних частинах земельну ділянку, що розташована в селі Проців Бориспільського району Київської області з кадастровим номером :01:008:0067: - загальною площею 0,250 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с.9).

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.04.2008 року ОСОБА_7 продав ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в рівних частинах земельну ділянку, що розташована в селі Проців Бориспільського району Київської області з кадастровим номером :01:008:0047 - загальною площею 0,250 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельну ділянку, що розташована в селі Проців Бориспільського району Київської області з кадастровим номером :01:008:0108 - загальною площею 0,198 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с.10).

За договором купівлі - продажу квартири від 01.11.1996 року ОСОБА_6 продала ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в рівних частинах квартиру АДРЕСА_1 (а.с.11).

20 квітня 2003 року ОСОБА_3 уклала договір з ОСОБА_10 на надання послуг по прибиранню житлового приміщення, а саме в квартирі АДРЕСА_2 (а.с.14).

01 серпня 1998 року ОСОБА_3 уклала договір з ОСОБА_11 на ремонтні роботи в квартирі АДРЕСА_3. (а.с.15).

12 грудня 1998 року ОСОБА_3 уклала договір з ОСОБА_11 на ведення домашнього господарства в квартирі АДРЕСА_3 (а.с.16).

01 вересня 1998 року ОСОБА_6 та ОСОБА_12 уклали договір про надання послуг(а.с.12).

Згідно договору застави від 18.12.1997 року ОСОБА_4 надав в заставу ОСОБА_6 квартиру №3, яка знаходиться в м. Одеса по вул. Садиковській, 31 (а.с.13).

Згідно листа від 15 березня 2007 року ОСОБА_13 передала в дарування ОСОБА_3 30000 доларів США для купівлі земельної ділянки в с. Проців Київської області (а.с.18).

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №931160 від 21.09.2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 належить земельна ділянка, що розташована в селі Проців Бориспільського району Київської області з кадастровим номером :01:008:0047 - загальною площею 0,250 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с.61).

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №931162 від 21.09.2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 належить земельна ділянка, що розташована в селі Проців Бориспільського району Київської області з кадастровим номером :01:008:0108 загальною площею 0,1980 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с.62).

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №931161 від 21.09.2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 належить земельна ділянка, що розташована в селі Проців Бориспільського району Київської області з кадастровим номером :01:008:0067 - загальною площею 0,2500 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с.63).

За ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст.. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ст.70 СК України у разі поділу спільного майна подружжя їх частки визнаються рівними. Відповідно до вимог ст.ст.60, 61, 69, 70 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.п.22, 23 постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу ( статті 60, 69 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати ( виключені з цивільного обороту ), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб, а також враховуються борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї ( ч.4 ст.65 СК ).

Статті 10, 60 ЦПК України визначають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 ЦПК України, частина перша якої передбачає, що обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Враховуючи вищевикладені положення закону, колегія суддів погоджується з висновком суду, що спірні земельні ділянки позивачем були придбані під час шлюбу з відповідачем є обєктами права спільної сумісної власності подружжя.

Доводи апеляційної скарги, не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування законного і обґрунтованого рішення суду.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2015 року залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його оголошення.

Головуючий

Судді