Справа № 548/1506/16-ц
Провадження № 2/548/845/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.10.2016 Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Старокожко В.П.,

при секретарі Листопад В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на моє утримання, на період навчання,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в обгрунтування якого вказав, що 25 листопада 1995 року його батьки, ОСОБА_3, і ОСОБА_4, зареєстрували шлюб. Реєстрація їхнього шлюбу була проведена у Хорольському районному відділі ЗАГС, номер актового запису - 157.

Позивач вказує, що він народився 02 серпня 1998 року, у свідоцтві про його народження батьками записані, відповідно, батько, ОСОБА_2, і мати, ОСОБА_3

Відповідно до СВІДОЦТВА про розірвання шлюбу, серія 1 - КЕ, № 016133, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Лохвицького районного управління юстиції Полтавської області 22 червня 2006 року, шлюб між батьками розірвано. Зазначає, що йому на даний час виповнилось 18 років і він є студентом Хорольського агропромислового коледжу ПДАА по спеціальності «Експлуатація та ремонт машин і обладнання агропромислового виробництва», М - 31 групи, 3-го курсу з 01 вересня 2014 року, наказ на зарахування № 267 від 12 серпня 2014 року.

Форма навчання - денна, дата завершення навчання 30 червня 2018 року, шо підтверджується довідкою, виданою директором коледжу від 09.09.2016 року за № 311.

Коледж знаходиться далеко від місця проживання позивача, а тому він постійно витрачає кошти на проїзд та харчування.

Тягар обовязку на його утримання несе мати за місцем їхнього проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім того, батько позивача був зобовязаний до сплати аліментів на користь матері на його утримання до досягнення ним 18 років.

Позивач ніде не працює, тому потребує матеріальної допомоги на період свого навчання. Це ще раз підтверджує той факт, що він як повнолітній син, який продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги, потреба в матеріальній допомозі не викликає сумніву, а відповідач, як батько, не заперечує надавати допомогу по рішенню суду, як це встановлено і передбачено законом.

Відповідач, батько позивача ОСОБА_2, працездатний, має постійне місце проживання та постійне місце роботи, а тому спроможний надавати матеріальну допомогу, як синові, на період його навчання. Неповнолітніх дітей, або дітей, які б продовжували навчання, крім нього, у відповідача немає, стягнень по виконавчих документах не проводиться.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився хоча вчасно і належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, подав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча вчасно і належним чином був повідомлений про дату й місце розгляду справи, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, просив провести розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи та врахувавши позиції сторін, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є сином відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ № 005850.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ч. 2 ст. 27 вищевказаної Конвенції батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В ст. 198 СК України зазначається, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частиною першою ст. 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

З матеріалів справи встановлено, що позивач дійсно є повнолітньою дитиною відповідача, який перебуває на навчанні на ІІІ курсі в Хорольському агропромисловому коледжі ПДАА , що підтверджується довідкою, виданою директором ХАПК № 311 від 09.09.2016 року, та потребує матеріальної допомоги на своє утримання.

З врахуванням обставин, передбачених ст. 182 СК України, зокрема беручи до уваги те, що відповідач є працездатним, зважаючи на те, що відповідач визнав позов в повному обсязі, на думку суду, позивачем вірно визначено розмір аліментів на його утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 500, 00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, а саме з 30.09.2016 року на період навчання - дата завершення навчання 30 червня 2018 року.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивач звільнений від сплати судового збору та витрат, стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 213, 215, 218, 224-226, 367 ЦПК України, ст.ст. 180-182, 198 - 201 Сімейного Кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на моє утримання, на період навчання, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, аліменти на користь ОСОБА_1, 02 серпня 1998 року, жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, у твердій грошовій сумі, по 500,00 (пятсот) гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, а саме з 30.09.2016 року до завершення навчання, тобто до 30 червня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 копійок.

Рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області на протязі десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Хорольський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: