У х в а л а

іменем україни

02 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Дьоміної О.О.,Парінової І.К.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_5 та представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 12 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 30 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, з урахуванням уточнень, просив стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на його користь 176 246 грн, а також 17 664 грн 60 коп. сплаченого ним виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що рішенням Галицьким районним судом м. Львова від 04 квітня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 17 червня 2013 року, з нього на користь ОСОБА_8 стягнуто грошові кошти в розмірі 172 917 грн. Правовою природою цих коштів є відшкодування збитків, яких зазнала ОСОБА_8 у зв'язку з витребуванням в неї квартири по АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_6, яку у свою чергу, вона придбала у нього − ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 12 грудня 1996 року. Підставою для витребування цієї квартири у ОСОБА_8 стало те, що договір купівлі-продажу від 09 жовтня 1996 року, на підставі якого він набув у власність згадану вище квартиру і в подальшому відчужив її ОСОБА_8, за позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_6, як правонаступників відчужувача за договором від 09 жовтня 1996 року, рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 09 серпня 2010 року, яке набрало законної сили, був визнаний недійсним. Маючи обов'язок повернути кошти, які становлять ринкову вартість витребуваної у ОСОБА_8 квартири, і виконавши цей обов'язок в повному обсязі, сплативши ОСОБА_8 в процесі здійснення виконавчого провадження суму в розмірі 176 246 грн, вважає, що відповідачі, як набувачі квартири після визнання недійсним договору купівлі-продажу, зобов'язані відшкодувати йому ці кошти, і тому, просив стягнути їх в примусовому порядку, а також 17 664 грн 60 коп. сплаченого ним виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій в процесі примусового виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 04 квітня 2013 року.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 12 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 30 листопада 2015 року, позов задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 172 917 грн, Вирішено питання судових витрат. В решті позовних вимог відмовлено.

09 вересня 2015 року судом ухвалено додаткове рішення, яким відмовлено у стягненні з відповідачів витрат на правову допомогу в розмірі 4000 грн. на користь позивача.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 та представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 просять скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку щодо стягнення суми в розмірі 176 246 грн, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 390 ЦК України та вказує, що добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилась його вартість.

Крім того, у випадку збільшення вартості майна за час перебування такого майна у володінні інших власників, саме дійсні власники, як правонаступники сторони недійсного договору, в силу вимог ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, яким це майно повернуто після визнання недійсним договору купівлі-продажу, несуть обов'язок відшкодувати вартість цього покращення, і при цьому, несуть цей обов'язок перед особою, яка провела таке відшкодування на підставі ст. 661 ЦК України.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 та представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 12 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 30 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

О.О. Дьоміна

І.К.Парінова