печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2953/16-ц
У Х В А Л А

09 лютого 2016 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Вовк С.В. ,

при секретарі - Грицюк Н. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність старшого державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Гудзовського О.О. по цивільній справі № 2-3496/10 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення суми боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Гудзовського О.О. щодо невиконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2010 року в частині не накладання арешту на все майно, яке належить на праві власності ОСОБА_5 (АДРЕСА_1), ідентифікаційний код НОМЕР_1 в межах суми позову в розмірі 17 351 526,22 грн. у виконавчому провадженні № 19545777; визнання неправомірними дій державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Гудзовського О.О. в частині накладання арешту на все майно в межах суми позову в розмірі 17 351 526,22 грн.; власник ОСОБА_6, причина відсутності коду: за релігійними переконаннями, АДРЕСА_1 у виконавчому провадженні № 19545777; визнання неправомірними дій державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Гудзовського О.О. в частині припинення чинності арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення у виконавчому провадженні № 19545777; зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2010 року був накладний арешт на рухоме, нерухоме майно та грошові кошти, що належать на праві власності ОСОБА_7 (місце проживання: АДРЕСА_1) в межах суми позовних вимог 17351526,22 грн.

31.05.2010 року, Центральним відділом Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження з виконання ухвали Печерського районного суду від 13.05.2010 року в якій зазначено, що арешт накладається на рухоме, нерухоме майно та грошові кошти, що належать на праві власності ОСОБА_6 (місце проживання: АДРЕСА_1) в межах суми позовних вимог 17351526,22 грн.

В подальшому до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна були внесені відомості про накладання арешту майна боржника та оголошення заборони його відчуження, АА 795138, 31.05.2010, Центральний відділ державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції; об'єкт обтяження: все майно в межах суми боргу 17351526,22 грн.; власник ОСОБА_6, причина відсутності коду: за релігійними переконаннями, АДРЕСА_1.

Постановою про закінчення виконавчого провадження від 01.07.2010 року були припинені чинність арешту майна боржника та скасовані інші заходи примусового виконання рішення, що є також неправомірними діями, оскільки скасування заходів забезпечення позову у вигляді арешту на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_7 були скасовані ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.07.2012 року, що також є порушенням вимог ст. 49,50 ЗУ «Про виконавче провадження» оскільки арешт майна боржника припиняється виключно при завершенні виконавчого провадження, а у даному випадку виконавче провадження було закінчено у зв'язку з виконанням ухвали Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2010 року.

В той же час, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 липня 2015 року залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29 жовтня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 23 грудня 2015 року ОСОБА_5 було відмовлено у позові про визнання неправомірними дій приватного нотаріуса Куликовської Т.В. з нотаріального посвідчення договору дарування та скасування нотаріальної дії, саме з тих підстав, що з матеріалів виконавчого провадження №19545777, наданих Центральним відділом державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції вбачається, що 01 липня 2010 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Гудзовським О.О. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання ухвали Печерського районного суду міста Києва від 13.05.2010 року (ВП №19545777).

Даною постановою припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Дана постанова виконавчого провадження та дії державного виконавця щодо її винесення сторонами в судовому порядку не оскаржувались.

Таким чином суд прийшов до висновку, що в період вчинення приватним нотаріусом Куликовською Т.В. дій з нотаріального посвідчення договору дарування був відсутній арешт на належне на праві власності, майно - квартиру АДРЕСА_3.

Отже, старший державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Гудзовським О.О. не виконав ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2010 року та неправомірно вчинив дії в частині припинення чинності арешту майна боржника без прийняття судом відповідного рішення про скасування заходів забезпечення позову.

Представник ОСОБА_9 в судовому засіданні доводи, викладені в скарзі підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив.

Стягувач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив.

Тому суд розглядає дану скаргу у відсутність вказаних осіб відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦПК України, оскільки скарга на дії державного виконавця розглядається у десятиденний строк.

Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2010 року частково була задоволена заява ОСОБА_3 про забезпечення позову до ОСОБА_6, ОСОБА_10 про стягнення боргу за договором позики.

Накладений арешт на рухоме, нерухоме майно та грошові кошти, що належать на праві власності ОСОБА_7 (місце проживання: АДРЕСА_1) в межах суми позовних вимог 17351526,22 грн.

В мотивувальній частині цієї ухвали було зазначено, що в частині накладання арешту на квартиру АДРЕСА_3 заява задоволенню не підлягає, оскільки надані, суду матеріали не містять документального підтвердження права власності відповідача ОСОБА_6 на вказаний об'єкт нерухомості. Надана суду копія договору іпотеки від 18.10.2007 року не може вважатися належним доказом того, що відповідач ОСОБА_6 є власником вищевказаного жилого приміщення.

Як вбачається із цієї ухвали суду арешт накладався на все нерухоме майно та грошові кошти, що належать на праві власності ОСОБА_6 (місце проживання: АДРЕСА_1) в межах суми позовних вимог 17351526,22 грн.

Отже, Печерський районний суд ухвалою від 13.05.2010 року відмовив у накладанні арешту на конкретно визначене майно - квартиру АДРЕСА_3 з огляду на відсутність в матеріалах справи документального підтвердження належності цього майна на праві власності відповідачу у цій справі ОСОБА_6, і в той же час наклав арешт на все рухоме, нерухоме майно та грошові кошти, що належать на праві власності ОСОБА_7 (місце проживання: АДРЕСА_1) в межах суми позовних вимог 17351526,22 грн.

Постановою старшого державного виконавця Центральним відділом Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Гудзовського О.О. від 31.05.2010 року відкрито виконавче провадження з виконання ухвали Печерського районного суду від 13.05.2010 року в якій зазначено, що арешт накладається на рухоме, нерухоме майно та грошові кошти, що належать на праві власності ОСОБА_6 (місце проживання: АДРЕСА_1) в межах суми позовних вимог 17351526,22 грн.

Постановою про арешт боржника та оголошення заборони його відчуження АА 795138 від 31 травня 2010 року старшого державного виконавця Центральним відділом Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Гудзовського О.О. накладений арешт на все майно, що належить ОСОБА_6, а саме: все майно в межах суми позовних вимог 17351526,22 грн.

Відповідно до витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 29783329 від 23.12.2010 року Черкаською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 18000, Черкаська обл.., м. Черкаси, вул. Університетська, 33/1, к. 307, тел.. (0472) 54-41-15, 54-40-70, 54-41-32 на підставі постанови старшого державного виконавця Центральним відділом Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Гудзовського О.О. АА 795138 від 31.05.2010 був накладений арешт на нерухоме майно в межах суми боргу 17351526,22 грн., власник ОСОБА_6, причина відсутності коду: за релігійними переконаннями, АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Як визначено у ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» містить вимоги до виконавчого документу, у якому, зокрема, має бути зазначено й індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи).

Відповідно п.6 ч.1 ст.26 Закону «Про виконавче провадження» у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам ст. 18 вказаного Закону державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Разом з тим, п.3 ч.3 ст. 11 Закону надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25.06.2014 справа №6-62цс, предметом якої була скарга товариства на дії державного виконавця.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження

Відповідно до Свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_3, виданого Головним управлінням житлового забезпечення 30.01.2007 р., серія НОМЕР_2 на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 10.01.2007 р. № 17-СК/КІ, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 06.02.2007 року за реєстровим № 44877, у книзі 465-165 її власником є ОСОБА_6.

Таким чином, арешт, накладений постановою про арешт боржника та оголошення заборони його відчуження АА 795138 від 31 травня 2010 року старшого державного виконавця Центральним відділом Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Гудзовського О.О. розповсюджувався і на зазначене вище нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_3 у зв'язку з її належністю на час постановлення ухвали Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2010 року на праві власності боржнику - ОСОБА_6

Враховуючи викладені обставини, старшим державним виконавцем Центрального відділу Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Гудзовським О.О. в повному обсязі виконана ухвала Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2010 року в частині накладання арешту на все на рухоме, нерухоме майно та грошові кошти, що належать на праві власності ОСОБА_6 (місце проживання: АДРЕСА_1) в межах суми позовних вимог 17351526,22 грн., і це обтяження стосувалося також квартири АДРЕСА_3 у зв'язку з її належністю на праві власності боржнику - ОСОБА_6

Що стосується твердження скаржника відносно різного написання його прізвища, то відповідно до порядку здійснення пошуків та реєстраційних записів у Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.2004 № 410, Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 № 31/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 18.08.2004 № 85/5), Інструкцією про порядок заповнення заяв та ведення Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 18.08.2004 № 85/5, та Інструкцією про порядок заповнення повідомлень та ведення Державного реєстру іпотек чинних на моменту внесення до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, під час здійснення пошуку за прізвищем, без використання шаблонних символів (зокрема «%», який замінює будь-яку кількість символів), програмне забезпечення Реєстру заборон забезпечувало технічну можливість пошуку та відображення всіх записів, в яких суб'єктами є особи з даним прізвищем та будь-яким ім'ям і по батькові. Також слід зазначити, що при пошуку регістр літер не враховується.

Отже, в незалежності від написання прізвища скаржника в ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2010 року, постанові старшого державного виконавця Центральним відділом Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Гудзовського О.О. від 31.05.2010 року про відкриття виконавчого провадження та постанові про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження АА 795138 від 31 травня 2010 року, в Єдиному реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна містилася інформація про арешт всього нерухомого майна, яке належало на праві власності скаржнику без будь-який виключень, в том числі і квартири АДРЕСА_3 у зв'язку з її належністю на час постановлення ухвали Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2010 року на праві власності боржнику - ОСОБА_11, а отже дії старшого державного виконавця Центральним відділом Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Гудзовського О.О. є правомірними.

Відповідно до постанови старшого державного виконавця Центральним відділом Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Гудзовського О.О. про закінчення виконавчого провадження від 01.07.2010 року виконавче провадження було закінчено у зв'язку з фактичним виконанням виконавчого документа.

В той же час, відповідно до п. 2 цієї постанови припинено чинність арешту майна боржника та скасовані інші заходи примусового виконання рішення.

Згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: 5) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 6) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; скасування рішення суду або іншого органу , на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; передачі виконавчого документа ліквідаційній комісії у разі ліквідації боржника - юридичної особи; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу , який видав виконавчий документ; направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу , який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону.

Згідно ст.50 цього ж Закону у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника

Таким чином, чинність арешту майна боржника могла бути припинена виключно у тому випадку, якщо він накладався державним виконавцем.

Враховуючи те, що арешт боржника та оголошення заборони його відчуження за постановою АА 795138 від 31 травня 2010 року старшого державного виконавця Центральним відділом Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Гудзовського О.О. проводився на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2010 року, то відповідно заходи забезпечення могли бути скасовані виключно ухвалою суду.

Отже, суд приходить до висновку, що постановою старшого державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Гудзовського О.О. про закінчення виконавчого провадження від 01.07.2010 року заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Печерського районного суду від 13.05.2010 року скасовані не були і арешт всього нерухомого майна, яке належало на праві власності скаржнику без будь-який виключень, в том числі і квартири АДРЕСА_3 своє чинності не припинив.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.07.2012 року були скасовані заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2010 року.

Постановою державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 30.07.2012 року звільнено з під арешту майно, накладене постановою державного виконавця серія АА № 795138 від 31.05.2010 року на підставі ухвали № 2-3496 від 13.05.2010 року Печерського районного суду м. Києва, яке належить боржнику: ОСОБА_6, адреса: АДРЕСА_1.

Таким чином, суд приходить до висновку, що все рухоме та нерухоме майно, грошові кошти на яке ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2010 року був накладений арешт в межах суми позовних вимог 17351526,22 грн., і яке належало на праві власності ОСОБА_5, в тому числі і квартира АДРЕСА_3 було звільнено з під арешту 30.07.2012 року.

У задоволені скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність старшого державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Гудзовського О.О., за таких обставин слід відмовити відмовити.

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність старшого державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Гудзовського О.О. по цивільній справі № 2-3496/10 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення суми боргу за договором позики - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.В. Вовк