Справа № 192/1949/15-ц
Провадження № 2/192/56/16
У Х В А Л А

"04" березня 2016 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Щербини Н.О.,

за участі секретаря судового засідання Сербіної Л.Ю.,

розглянувши в судовому засіданні заяву відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа Четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання транспортного засобу як спільного майна чоловіка та дружини набуте за час спільного проживання без реєстрації шлюбу, визнання права власності на 1/2 частину транспортного засобу, стягнення витрат на лікування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу разом з ОСОБА_4, який помер 20 червня 2015 року, про визнання транспортного засобу марки MITSUBISHI LANCER, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2006 року випуску, номер кузова VIN-JMBSRCS3A6U008374 як спільного майна чоловіка та дружини набуте за час спільного проживання без реєстрації шлюбу, визнання права власності на 1/2 частину вказаного транспортного засобу та про стягнення з відповідачів витрат, які були понесені на лікування померлого.

В судовому засіданні 26 лютого 2016 року у звязку з задоволенням клопотання відповідачів було оголошено перерву до 16 березня 2016 року, а 02 березня 2016 року відповідачі звернулися до суду з письмовою заявою про забезпечення позову.

На обґрунтування заяви зазначили, що спірне рухоме майно транспортний засіб марки MITSUBISHI LANCER, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2006 року випуску, номер кузова VIN-JMBSRCS3A6U008374 належить на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії САЕ №828204 від 12 липня 2011 року їхньому батькові, який помер та який 10 січня 2015 року видав довіреність на імя ОСОБА_5 сина позивачки, якою уповноважив його експлуатувати, розпоряджатися:продавати, обміняти, здати в оренду, заставляти, передавати в ренту, тощо належний батькові автомобіль.

Відповідачі в своїй заяві посилаються на те, що 24 червня 2015 року згідно-довідки рахунку спірне авто намагалися переоформити на позивачку, а 01 березня 2016 року намагалися зняти з реєстрації спірний автомобіль, а тому з метою забезпечення позову просять суд накласти арешт на вказане рухоме майно та заборонити вчиняти будь-які дії відносно зазначеного автомобіля, оскільки є всі підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову можу утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до вимог ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, в провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі, у звязку з чим та відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України суд ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що заява відповідачів про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Відповідно до положень ст. 152 ЦПК України позов забезпечується шляхом, зокрема, накладення арешту на майно або грошові кошти, що належить відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно із ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В провадженні суду знаходиться цивільна справа про визнання спірного рухомого майна - транспортного засобу марки MITSUBISHI LANCER, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2006 року випуску, номер кузова VIN-JMBSRCS3A6U008374 як спільного майна чоловіка та дружини набуте за час спільного проживання без реєстрації шлюбу, визнання права власності на 1/2 частину вказаного транспортного засобу за позивачкою з приводу чого між сторонами існує спір, оскільки відповідачі є спадкоємцями померлого власника рухомого майна, як його діти.

Дана цивільна справа ще не закінчена розглядом, але в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії САЕ №828204 від 12 липня 2011 року згідно якого транспортний засіб марки MITSUBISHI LANCER, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2006 року випуску, номер кузова VIN-JMBSRCS3A6U008374 належить ОСОБА_4, якій згідно свідоцтва про смерть серії І-КИ №632194 від 24 червня 2015 року помер 20 червня 2015 року (а.с.19,20), а за час свого життя 10 січня 2015 року видав довіреність на імя ОСОБА_5, копія якої додана до заяви про забезпечення позову.

Згідно вказаної довіреності власник майна уповноважив ОСОБА_5 експлуатувати та відчужувати ТЗ, переобладнати його (зміна типу і моделі, кольору), зняти з обліку, одержати транзитні номери, підписувати договори цивільно-правового характеру щодо розпорядження та використання ТЗ; одержувати за результатами згаданих угод грошові суми та інш.

Відповідно до наданої до заяви довідки-рахунку від 24 червня 2015 року ОСОБА_3 продано і видано легковий автомобіль марки MITSUBISHI LANCER, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2006 року випуску, номер кузова VIN-JMBSRCS3A6U008374, проте позивачка самостійно звернулася з позовом до суду про визнання за нею права власності на ? частину вказаного автомобілю, що свідчить про те, що згідно довідки-рахунку від 24 червня 2015 року право власності за нею зареєстровано не було, а дії щодо продажу спірного рухомого майна вчинялися після смерті особи, яка є його власником та видала довіреність на імя ОСОБА_5

Зазначене що свідчить про те, що вчиняються дії, направлені на відчуження спірного майна, у звязку з чим є визначені законом підстави для застосування заходів забезпечення позову у вигляді арешту рухомого майна, так як невжиття заходів забезпечення позову даного виду може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому судом враховується те, що статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт на майно може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

В той же час заява про забезпечення позову в частині заборони вчиняти будь-які дії відносно зазначеного автомобіля задоволенню не підлягає, оскільки відповідачами не конкретизовано які саме дії вони просять заборонити вчиняти, оскільки поняття «будь-які дії» не конкретизоване, а тому суд вважає що цій частині заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. . 151-153, 197, 208-210 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки MITSUBISHI LANCER, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2006 року випуску, номер кузова VIN-JMBSRCS3A6U008374, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії САЕ №828204 від 12 липня 2011 року, номерний знак НОМЕР_1, шляхом накладення заборони на його відчуження, що зареєстрований за ОСОБА_4, якій згідно свідоцтва про смерть серії І-КИ №632194 від 24 червня 2015 року помер 20 червня 2015 року.

В іншій частині відмовити в задоволенні заяви.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Строк пред'явлення до виконання ухвали про забезпечення позову - один рік.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя: Н. О. Щербина