Справа № 581/757/16-ц
Провадження № 2/581/316/16
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 листопада 2016 року Липоводолинський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Кузьмінського О.В.,

за участю секретаря судового засідання Мазур О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Русанівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, третя особа: Липоводолинська державна районна нотаріальна контора,

про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просить визначити йому, як спадкоємцю за законом, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2, яка померла 1 березня 2007 року в с. Русанівка Липоводолинського району Сумської області.

Мотивує свої вимоги тим, що 25 лютого 1993 року в с. Русанівка Липоводолинського району Сумської області померла його баба по материнській лінії - ОСОБА_3, яка постійно до дня смерті проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті баби відкрилася спадщина, як він пізніше дізнався, у вигляді земельного паю на території Русанівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, що належав спадкодавці на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія СМ № 0083987, виданого на її імя Липоводолинською районною державною адміністрацією 12 липня 1996 року. Дану земельну ділянку фактично успадкувала його мати ОСОБА_2О, оскільки вони проживали разом та після смерті ОСОБА_3 вступила в управління та володіння спадковим майном. Він, як спадкоємець за законом в установлений законом шестимісячний термін до нотаріуса не звернувся, оскільки перебував поза межами України, повернувся в с. Байрак лише у 2008 році. Вказує, що йому не було відомо про наявність у покійної баби земельної ділянки. Після цього, являючись громадянином ОСОБА_4 Федерації, та періодично залишаючи України, позивач вважав, що не громадянин України не може набути у власність земельну ділянку. Нещодавно дізнався про наявність земельного паю, що числиться за бабою, та можливість прийняття спадщини з подальшим обовязком відчуження.

Уповноважений на участь у розгляді справи представник позивача у судове засідання не зявився, у письмовій заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав суду заяву в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності. Третя особа до суду не зявилась, повідомила про відсутність заперечень проти визначення додаткового строку для прийняття спадщини та просила розглядати справу за своєї відсутності.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

Позивач ОСОБА_1, який народився 27 червня 1947 року, є сином ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 11).

ОСОБА_7 (російською мовою), народилася 8 січня 1925 року, її батьками відповідно до архівного витягу Державного архіву Сумської області № Мз -205 від 3 березня 2016 року з ЗАГС при Русанівській сільській раді Липоводолинського району Роменської округи за 1925 рік, вказані Якуб ОСОБА_8.. та ОСОБА_3 Троф… (а.с.14).

20 січня 1950 року ОСОБА_9 зареєструвала шлюб, узявши прізвище чоловіка «Данько» (а.с. 13).

Із копії сертифікату на право на земельну часту (пай) серії СМ №0083987 вбачається, що ОСОБА_3, яка проживала у ІНФОРМАЦІЯ_2, як члену КСП «Мир», належить право на земельну частку (пай) землі розміром 3,24 га, яка перебуває у колективній власності (а.с. 8).

25 лютого 1993 року в с. Русанівка Липоводолинського району Сумської області померла ОСОБА_3 (а.с. 6).

1 березня 2007 року в с. Русанівка Липоводолинського району Сумської області померла ОСОБА_2 (а.с. 7).

Згідно довідки № 167 від 22 лютого 2016 року, виданої Русанівської сільською радою Липоводолинського району Сумської області на день смерті ОСОБА_3 проживала разом з дочкою ОСОБА_2 (а.с. 10).

Згідно довідки № 166 від 22 лютого 2016 року, виданої Русанівської сільською радою Липоводолинського району Сумської області на день смерті ОСОБА_2 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2 сама (а.с. 9).

З наданих Липоводолинською райдержнотконторою № 1253/01-16 від 13 жовтня 2016 року відомостей вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась, спадкоємці з заявами не звертались, відомостей про прийняття спадщини спадкоємцями, які відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину немає, заповіти від імені ОСОБА_3, відповідно до Спадкового реєстру не посвідчувалися (а.с. 29).

Також Липоводолинська райдержнотконтора своїм листом № 1294/01-16 від 28 24 жовтня 2016 року повідомила, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась, спадкоємці з заявами не звертались, відомостей про прийняття спадщини спадкоємцями, які відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину немає, заповіти від імені ОСОБА_2, відповідно до Спадкового реєстру не посвідчувалися (а.с. 30).

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 524 чинного станом на 25 лютого 1993 року (день смерті ОСОБА_3Т.) Цивільного кодексу УРСР 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

На підставі вказаних положень суд приходить висновку, що спадкоємець за законом ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті 25 лютого 1993 року матері ОСОБА_3, оскільки вступила в управління спадковим майном, але спадщину на себе не оформила та 1 березня 2007 року померла.

За приписами ст. 1218 ЦК України (чинного на день смерті ОСОБА_2О.) до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право на спадкування згідно ст. 1223 ЦК України мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, спадкування здійснюється за законом.

Ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. ОСОБА_3 виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Ч. 3 ст. 1272 ЦК України встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини.

Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері ОСОБА_2 та був поза межами України, не знав про прийняття нею спадщини після смерті баби, суд вважає причину пропуску позивачем встановленого законом строку для прийняття спадщини поважною і такою, що дає підстави для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Тому, встановивши відсутність можливих спадкоємців після смерті ОСОБА_2, дотримуючись вимог законності та справедливості, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з визначенням позивачу двомісячного додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 10, 11, 174, 212- 215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2, яка померла 1 березня 2007 року, тривалістю два місяці, перебіг якого починається з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Липоводолинський районний суд протягом 10 днів із дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Кузьмінський