Справа № 212/7652/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Борис О.Н., з участю секретаря судового засідання Хазієвої Т.В., за участі сторін: представника позивача, відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1, представника відповідача, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» про розірвання кредитного договору та за зустрічним позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та пенею, -

встановив:

31 серпня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати кредитний договір, укладений 14 березня 2008 року з ВАТ АТ «Укргазбанк» ( далі по тексту ОСОБА_4) посилаючись на те, що всесвітня фінансова та економічна криза в Україні, унеможливила виконання нею взятих на себе зобовязань за кредитним договором, таким чином з незалежних від неї причин, які вважає істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні кредитного договору, вона не може сплачувати щомісячні платежі. Вважає, що якби вона знала про настання фінансової кризи напередодні укладення договору, то не уклала би його на існуючих умовах, а зміна курсу гривні по відношенню до іноземних валют, зокрема до долару США, яка відбулася з моменту укладення договору і була такою, що не могла бути передбачена позичальником на момент його укладення, стала настільки істотною, що робить виконання договору неможливим, тому вона просить розірвати договір.

Представник відповідача подала до суду зустрічний позов до ОСОБА_3, який обґрунтувала тим, що всупереч умовам кредитного договору, зобов′язання щодо повернення кредиту та сплати процентів позичальником не виконуються систематично з лютого 2015 року внаслідок чого, виникла поточна заборгованість по процентах у розмірі 333,72 (триста тридцять три долари США 72 центи) та з урахуванням п.3.1.10 кредитного договору, виникла заборгованість прострочені проценти, яка станом на 10.09.2015 року становить 1 574,58 (одна тисяча пятсот сімдесят чотири долари США 58 центів).

Відповідно до умов п. 5.3 кредитного договору за порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Позичальник зобовязаний сплатити Банку пеню в розмірі 0,1 % від суми невиконаного зобовязання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності.

Пункт 5.8 кредитного договору вказує на те, що строк позовної давності за цим договором встановлюється сторонами в три роки, в тому числі вимоги по поверненню процентів за користування кредитом та суми заборгованості по кредиту з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, пені за несвоєчасну сплату процентів та кредиту, штрафів та всіх видатків, понесених Банком під час виконання умов цього договору.

Так, станом на 10.09.2015 року загальна заборгованість по пені за несвоєчасну сплату кредиту становить 1 507,07 (одна тисяча пятсот сім гривень 07 копійок) та пеня за несвоєчасну сплату процентів складає 3 959,68 (три тисячі девятсот пятдесят девять гривень 68 копійок).

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 14.03.2008 р. між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 було укладено Іпотечний договір №60/15/3/1з , за умовами п.2.1.1 договору іпотеки, в забезпечення зобовязань за кредитним договором, Банку в іпотеку передано нерухоме майно 3 (три) кімнатна квартира, загальною площею 58,52 кв.м., житловою площею 44,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Ватутіна 44/29 та належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 14.03.2008р.

Відповідно до п.2.2 договору іпотеки предмет іпотеки оцінено сторонами в 173 000,00 (сто сімдесят три тисячі гривень 00 копійок).

Пунктом 3.3.4 договору іпотеки передбачено, що на період дії цього договору заставодавець зобовязаний застрахувати заставлене майно на його повну вартість за власний рахунок від всіх ризиків по даному виду страхування та виконувати всі умови кредитного договору при здійсненні страхування.

Згідно п.3.3.13 кредитного договору Позичальник зобовязаний вчиняти всі необхідні дії для дійсності договору страхування майна, переданого в заставу, зокрема, вчасно сплачувати всі страхові платежі, сплата яких забезпечувала б дію договору страхування на строк не менший, ніж той, в межах якого позичальник виконає всі зобовязання за цим договором, а будь-яка сплата платежів продовжувала б дію договору страхування не менше, ніж на наступний рік.

Відповідно до п.4.2 договору іпотеки за невиконання чи неналежне виконання будь-якого з п.п.3.3.1-3.3.13 цього договору заставодавець сплачує на користь заставодержателя штраф у розмірі 5% від заставної вартості предмета іпотеки.

10.06.2014р. між ОСОБА_3 та ПРИВАТНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ОСОБА_6» було укладено Договір №20/08 страхування майна фізичних осіб, що є предметом застави (іпотеки), згідно п.5.1 вказаного договору його дія припиняється 25.06.2015р.

Станом на 25.09.2015р. доказів підтвердження дії договору страхування майна, що знаходиться в іпотеці Банку ОСОБА_3 надано не було, що є підставою для стягнення з позичальника штрафу, передбаченого п.4.2 договору іпотеки, який становить (173 000,00 * 0,05) - 8 650,00 (вісім тисяч шістсот пятдесят гривень 00 копійок).

Загальна сума заборгованості позичальника перед Банком за кредитним договором, станом на 10.09.2015 року становить 25 443,84 (двадцять пять тисяч чотириста сорок три долари США 84 центи) та 14 116,75 (чотирнадцять тисяч сто шістнадцять гривень 75 копійок, що за офіційним курсом долара США до гривні станом на 10.09.2015р. становить 21,968932.

Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні, посилаючись на підстави, викладені у позовній заяві, вважає, що відповідач у судовому засіданні не спростував доводи позивача , а практику розгляду цивільних справ даної категорії не може застосовуватись при розгляді конкретної справи, у задоволенні зустрічних позовних вимог просив відмовити у повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним ОСОБА_2 проти заявлених вимог про розірвання кредитного договору заперечувала у повному обсязі , позовні вимоги за зустрічним позовом просила задовольнити. Надала суду усні та письмові пояснення , відповідно до яких послалась на наступне.

Так, згідно положень статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до стаття 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Пункти 15,16 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» вказують на те, що при вирішенні спорів щодо розірвання кредитного договору з посиланням, зокрема, на світову фінансову кризу чи інші суттєві обставини суд має враховувати положення частини другої статті 652 ЦК і виходити з того, що закон повязує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою цієї статті, при істотній зміні обставин.

Саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі статті 652 ЦК, оскільки зазначене стосується обох сторін договору, й позичальник при належній завбачливості міг виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті.

При цьому суди повинні зясувати виконання банками чи іншими фінансовими установами положення статей 11, 18, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», а також пункту 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління ОСОБА_4 банку України від 10 травня 2007 року № 168.

Розірвання (зміна) договору у звязку з істотними змінами обставин є самостійним випадком припинення (зміни) договірних зобовязань, метою якого є необхідність відновлення балансу інтересів сторін договору, істотно порушеного внаслідок непередбачуваної зміни зовнішніх обставин, що не залежать від волі сторін.

До того ж, вимагаючи розірвання договору на підставі статті 652 ЦК України, на позивача покладається, у відповідності до статті 60 ЦПК України, обовязок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Незмінність курсу гривні до іноземної валюти законодавчо не закріплена, отже укладаючи оспорюваний кредитний договір в іноземній валюті, сторони брали на себе певні ризики на випадок зміни курсу валют та на час укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна існуючого на час укладення договору курсу валют не настане.

Кредитний договір позивачка підписувала за власною волею, без жодних зауважень та застережень. Банк свої зобов'язання по договору виконав належним чином та у повному обсязі - надав кредитні кошти, а позичальник отримав те, на що розраховував - кошти.

Тобто, ОСОБА_3 не доведено наявності всіх чотирьох умов, необхідних для розірвання кредитного договору у зв`язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Стосовно посилання позивача на порушення ст. 11 Закону « Про захист прав споживача» вказала , що Банком було дотримано положень даної статті шляхом складання наступних документів: анкети Позичальника на отримання кредиту від 29.02.2008р.; заяви Позичальника-фізичної особи на отримання кредиту від 29.02.2008р.; умови кредитування по програмі «Житло в кредит» для придбання нерухомості на вторинному ринку або землі від 29.02.2008р.; кредитного договору №60/15/3 від 14.03.2008р. (далі Кредитний договір) з Додатком №1 до нього.

Свої зобовязання по дотриманню, зокрема ч. 9 ст. 15 Закону та п.3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління ОСОБА_4 банку України №168 від 10.05.2007р. Банк виконав. Крім того, факт формування Банком резерву, на який посилається позивач у своїй заяві не означає відсутність збитків з боку кредитора та ніяк не звільняє позичальника від відповідальності за кредитним договором.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення , обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 14 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_7 «УКРГАЗБАНК», доказом чого є витяг зі Статуту АБ «УКРГАЗБАНК» та свідоцтво про державну реєстрацію АБ «УКРГАЗБАНК» серії А01 №374085 від 12.06.2009 року та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір №60/15/3 ( а.с. 10, далі за текстом кредитний договір) та підписано додаток №1 до кредитного договору ( а.с. 109) .

Згідно умов п.1.1. кредитного договору, Банком надано позичальнику кредитні кошти в сумі 30 500,00 (тридцять тисяч пятсот доларів США 00 центів) на строк з 14.03.2008 року по 12.03.2038 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 12,6% річних у валюті кредиту.

Факт отримання Позичальником грошових коштів підтверджується копією заяви на видачу готівки №157_37 від 14.03.2008р. ( а.с. 118).

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобовязань з боку Позичальника є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки та у розмірі, як це було визначено кредитним договором.

Згідно п.3.3.3 кредитного договору позичальник зобовязався повернення суми Кредиту здійснювати на рахунок № 14.840, відкритий в Дніпропетровській філії ВАТ АБ «Укргазбанк», щомісячно з 1-ого по 10-е (десяте) число кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, в розмірі не менше 1/360 від суми отриманого Кредиту, що становить 84,72 доларів США (вісімдесят чотири долари США 72 центи).

В порушення взятих на себе зобовязань позичальник, починаючи з 11.02.2015 року, перестав належним чином (в обсягах та в терміни, які передбачені кредитним договором) сплачувати заборгованість за кредитом, внаслідок чого, виникла заборгованість прострочений кредит. Станом на 10.09.2015 року розмір простроченого кредиту дорівнює 575,62 (пятсот сімдесят пять доларів США 62 центи). Залишок строкової заборгованості за кредитом станом на 10.09.2015р. становить 22 959,92 (двадцять дві тисячі девятсот пятдесят девять доларів США 92 центи).

Пункт 3.3.4 кредитного договору передбачає обовязок позичальника щомісячно, один раз на місяць, не пізніше 10-го числа наступного місяця та в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п.1.1. цього договору, а також в день дострокового погашення заборгованості по кредиту, або в день дострокового розірвання цього договору, з врахуванням п.4.1. цього Договору, сплачувати:

- проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки зазначеної в п. 1.1. цього договору, на рахунок № 14.840, відкритий в Дніпропетровській філії ВАТ АБ «Укргазбанк».

У разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом сплачувати проценти за користування кредитом виходячи з процентної ставки, встановленої п.3.1.9 цього договору, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості за кредитом та пеню у розмірі 0,1 % від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідно до п.3.1.6 кредитного договору ОСОБА_7 зобовязується розраховувати проценти, застосовуючи метод «факт/факт», коли для розрахунку береться фактична кількість днів у місяці та у році (365 або 366 днів).

Згідно п.3.1.10 кредитного договору Позичальник зобовязався на залишок простроченої заборгованості за кредитом сплачувати проценти, виходячи із процентної ставки, зазначеної в п.1.1 цього договору, збільшеної на 1 (один) процент, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості.

Всупереч умовам кредитного договору, зобов′язання щодо повернення кредиту та сплати процентів позичальником не виконуються систематично з лютого 2015 року (в порушення встановленого кредитним договором строку) внаслідок чого, виникла поточна заборгованість по процентах у розмірі 333,72 (триста тридцять три долари США 72 центи) та з урахуванням п.3.1.10 кредитного договору, виникла заборгованість прострочені проценти, яка станом на 10.09.2015 року становить 1 574,58 (одна тисяча пятсот сімдесят чотири долари США 58 центів), що підтверджується розрахунком заборгованості ( а.с. 115) , який представником позивача у судовому засіданні не спростовано.

Відповідно до ч.2 ст.1054 Цивільного кодексу України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статі 1048 цього Кодексу.

Відповідно до умов п. 5.3 кредитного договору за порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Позичальник зобовязаний сплатити Банку пеню в розмірі 0,1 % від суми невиконаного зобовязання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності.

Пункт 5.8 кредитного договору вказує на те, що строк позовної давності за цим договором встановлюється сторонами в три роки, в тому числі вимоги по поверненню процентів за користування кредитом та суми заборгованості по кредиту з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, пені за несвоєчасну сплату процентів та кредиту, штрафів та всіх видатків, понесених Банком під час виконання умов цього договору.

Так, станом на 10.09.2015р. загальна заборгованість по пені за несвоєчасну сплату кредиту становить 1 507,07 (одна тисяча пятсот сім гривень 07 копійок) та пеня за несвоєчасну сплату процентів складає 3 959,68 (три тисячі девятсот пятдесят девять гривень 68 копійок).

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 14.03.2008р. між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 було укладено Іпотечний договір №60/15/3/1з (далі договір іпотеки), посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстраційний номер 996 ( а.с. 112).

За умовами п.2.1.1 договору іпотеки, в забезпечення зобовязань за кредитним договором, Банку в іпотеку передано нерухоме майно 3 (три) кімнатна квартира, загальною площею 58,52 кв.м., житловою площею 44,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Ватутіна 44/29 та належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 14.03.2008р.

Відповідно до п.2.2 договору іпотеки предмет іпотеки оцінено сторонами в 173 000,00 (сто сімдесят три тисячі гривень 00 копійок).

Пунктом 3.3.4 договору іпотеки передбачено, що на період дії цього договору заставодавець зобовязаний застрахувати заставлене майно на його повну вартість за власний рахунок від всіх ризиків по даному виду страхування та виконувати всі умови кредитного договору при здійсненні страхування.

Згідно п.3.3.13 кредитного договору Позичальник зобовязаний вчиняти всі необхідні дії для дійсності договору страхування майна, переданого в заставу, зокрема, вчасно сплачувати всі страхові платежі, сплата яких забезпечувала б дію договору страхування на строк не менший, ніж той, в межах якого позичальник виконає всі зобовязання за цим договором, а будь-яка сплата платежів продовжувала б дію договору страхування не менше, ніж на наступний рік.

Відповідно до п.4.2 договору іпотеки за невиконання чи неналежне виконання будь-якого з п.п.3.3.1-3.3.13 цього договору заставодавець сплачує на користь заставодержателя штраф у розмірі 5% від заставної вартості предмета іпотеки.

10.06.2014р. між ОСОБА_3 та ПРИВАТНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ОСОБА_6» було укладено Договір №20/08 страхування майна фізичних осіб, що є предметом застави (іпотеки) ( а.с. 119).

Згідно п.5.1 вказаного договору його дія припиняється 25.06.2015р.

Станом на 25.09.2015р. доказів підтвердження дії договору страхування майна, що знаходиться в іпотеці Банку ОСОБА_3 надано не було.

18.03.2015р. Банком на адресу позичальника було надіслано вимогу про погашення заборгованості, якою ОСОБА_3 попереджено про те, що в разі несплати простроченої заборгованості у 15 денний термін АБ «УКРГАЗБАНК» буде змушений звернутися до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості ( а.с. 126), разом з тим у заявлений термін зазначена вимога позичальником виконана не була.

Загальна сума заборгованості позичальника перед банком за кредитним договором, станом на 10.09.2015 року становить 25 443,84 (двадцять пять тисяч чотириста сорок три долари США 84 центи), що становить 558973,99 грн , згідно офіційного курсу долара США до гривні станом на 10.09.2015 року 21,968932 грн з розрахунку (25 443,84*21,968932) та 14 116,75 (чотирнадцять тисяч сто шістнадцять гривень 75 копійок), в тому числі:

-строкова заборгованість по кредиту 22 959,92 (двадцять дві тисячі девятсот пятдесят девять доларів США 92 центи), що становить 504404,92 грн ;

-прострочена заборгованість за кредитом 575,62 (пятсот сімдесят пять доларів США 62 центи), що становить 12645,76 грн ;

-поточні проценти 333,72 (триста тридцять три долари США 72 центи), що становить 7331,47 грн ;

-прострочена заборгованість щодо процентів за користування кредитом 1 574,58 (одна тисяча пятсот сімдесят чотири долари США 58 центів), що становить 34591,84 грн;

-пеня на кредит 1 507,07 (одна тисяча пятсот сім гривень 07 копійок);

-пеня за несвоєчасну сплату процентів 3 959,68 (три тисячі девятсот пятдесят девять гривень 68 копійок);

-штраф згідно п.4.2 договору іпотеки 8 650,00 (вісім тисяч шістсот пятдесят гривень 00 копійок).

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_7 «УКРГАЗБАНК» має ліцензію, згідно з якою останньому надано право здійснювати банківські операції, визначені частиною першою та пунктами 5-11 частини другої статті 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність».

ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ АКЦІОНЕРНОМУ БАНКУ «УКРГАЗБАНК» виданий ОСОБА_4 банком України дозвіл на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини другої та частиною четвертою статті 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» згідно з додатком до цього дозволу. Так, відповідно до додатку до цього дозволу ОСОБА_4 має право здійснювати, зокрема, операції з валютними цінностями щодо залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України.

Виходячи з наведено, ОСОБА_4, на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями, має право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті.

Відповідно до п. 12 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 24.09.2014р. по справі №6-145цс14, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті.

У звязку із зазначеним вище, АБ «УКРГАЗБАНК» має право стягнути заборгованість за кредитним договором в іноземній валюті, а саме: в доларах США.

Статтями 6, 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони у договорі можуть відступати від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, з врахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Тобто Цивільний кодекс закріпив принцип свободи договору. Змістом договору є ті умови, на яких сторони погодились виконувати договір.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А належним виконанням зобовязань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними коштами у строки, в розмірі та в валюті, визначеними в кредитному договорі. Відповідно до ст. 599 ЦКУ зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто зобовязання за кредитним договором припиняється лише виконанням, проведеним відповідно до умов договору, а саме: поверненням кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у строки, в розмірі та валюті, передбаченими в кредитному договорі.

Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Вимогами ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що на виконання умов договору, відповідач надав позивачу передбачені кредитним договором кошти, однак відповідач взяті на себе зобовязання по погашенню кредиту в повній мірі не виконала, що призвело до виникнення заборгованості, розрахунок якої надано Банком (а.с. 7-13), і який у судовому засіданні не спростовано позивачем. Суд не приймає до уваги розрахунок представника позивача ОСОБА_1 ( а.с. 174-175) , оскільки сума документально не підтверджена.

Щодо вимог позивача про розірвання кредитного договору суд вважає, їх такими, що не підлягають задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

У постанові від 20 лютого 2012 р. у справі № 6-93цс11 Верховним Судом України був зроблений правовий висновок, що настання світової фінансової кризи не є істотною зміною обставин, якими сторони договору керувалися при його укладенні, у зв'язку з тим, що економічна криза має загальний характер та стосується обох договірних сторін, відтак це не може бути підставою для зміни або розірвання договору в судовому порядку.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що при вирішенні спорів щодо розірвання кредитного договору з посиланням, зокрема, на світову фінансову кризу чи інші суттєві обставини, суд має враховувати положення частини другої статті 652 ЦК і виходити з того, що закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою цієї статті, при істотній зміні обставин.

Крім того, у п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що саме по собі зростання/коливання/ курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі статті 652 ЦК, оскільки зазначене стосується обох сторін договору й позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3 погодилася із умовами надання кредиту, про що свідчить її особистий підпис на договорі кредиту, додатку №1 до кредитного договору та додаткової угоди №1.

Посилання позивача на формування Кабінетом Міністрів України прогнозів та державних програм соціального та економічного розвитку України, якими закладався курс не більше 5,25 грн. за 1 дол. США суд не приймає до уваги, адже цільовим призначенням кредиту є придбання нерухомого майна, а не здійснення підприємницької діяльності, дохід від якої, за умови її проведення, міг би зменшитися у звязку із значним коливанням курсу.

Позивач по справі отримав саме те, на що розраховував при поданні заяви про видачу кредиту, а саме: кошти на придбання нерухомості. Тобто, кредитні кошти були одноразово направлені за призначенням та не перебували у обігу позичальника, що могли би призвести до зменшення їх вартості внаслідок інфляції.

До того ж, державні прогнози розробляються Кабінетом Міністрів України з метою регулювання державної економіки, зокрема державних закупівель, а не для планування споживачами власного бюджету.

При отриманні кредиту позичальник може розраховувати лише на власні доходи, а не на прогнози економічного розвитку держави Україна.

Крім того, відповідно до статті 36 Закону України «Про ОСОБА_4 України» офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється ОСОБА_4 Банком України.

Валютні курси, як зазначено у частині першій статті 8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», встановлюються ОСОБА_4 Банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Поряд з цим, згідно Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого Постановою Правління ОСОБА_4 Банку України від 12 листопада 2003 року № 496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долару США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату.

Отже, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена.

Таким чином, укладаючи спірний кредитний договір в іноземній валюті, сторони приймали на себе певні ризики, на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане.

Виходячи із змісту статей 1046, 1054 ЦК України відповідальність за валютні ризики лежить саме на позичальнику.

Відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, як це передбачено статтею 617 ЦК України.

Зі спірного кредитного договору убачається, що у момент його укладання сторони не вказували на таку умову як зміна курсу гривні відносно долара США, ураховуючи динаміку зміни курсу валют з моменту введення в обіг національної валюти гривні і її девальвації в якості істотної обставини договорів, що взагалі виключає можливість посилатися на цю обставину як на підставу для розірвання договорів унаслідок її істотної зміни. Крім того, в анкетній заяві позивач зазначила, що бажаною валютою кредиту є долар США і вона суду не довела, що їй перешкоджало отримати кредит в національній валюті або змінити валюту кредитування.

Також згідно з умовами кредитного договору сторони погодили, що з укладенням цього договору вони досягли згоди з усіх його істотних умов та не існує будь-яких умов, які можуть бути істотними та необхідними за змістом цих договорів.

Крім того, самі по собі заявлені позивачкою підстави позову як нестабільність гривні, коливання курсу долара США до національної валюти не носить конкретного характеру та в повній мірі стосуються обох сторін договору.

Тому суд вважає безпідставними доводи позивача за первісним позовом , оскільки останній погодився з умовами кредитного договору шляхом його підписання, а також протягом певного часу виконував всі зобов'язання за цим договором, що не спростовано у судовому засіданні. Зі змісту статей 626, 638 ЦК України слідує, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При цьому, відповідно до ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що відповідає положенням ст. 628 ЦК України.

На підставі вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги за первісним позовом є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач дійсно не виконав зобов'язання за кредитним договором , чим порушив зобов'язання, розмір заборгованості за договором відповідач не спростовував, тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати, понесені ПАТ АБ «Укргазбанк» при сплаті судового збору (а.с. 102), пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 526, 530, 536, 553, 554, 625, 627, 628, 638, 652, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 208, 212-215, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» про розірвання кредитного договору залишити без задоволення.

Позовні вимоги за зустрічним позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та пенею задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість та пеню за кредитним договором станом на 10.09.2015 року в загальній сумі 25443,84 ( двадцять пять тисяч чотириста сорок три долари США 84 центи) та 14 116,75 ( чотирнадцять тисяч сто шістнадцять гривень 75 копійок) , в тому числі: строкова заборгованість по кредиту 22959,92 ( двадцять дві тисячі девятсот пятдесят девять доларів США 92 центи); прострочена заборгованість за кредитом 575, 62 ( пятсот сімдесят пять доларів США 62 центи) ; поточні проценти 333,72 ( триста тридцять три долари США 72 центи); прострочена заборгованість щодо процентів за користування кредитом 1 574 , 58 ( одна тисяча пятсот сімдесят чотири долари США 58 центів ); пеня за кредит 1507 , 07 ( одна тисяча пятсот сім гривень 07 копійок); пеня за несвоєчасну сплату процентів 3959, 68 ( три тисячі девятсот пятдесят дев`ять гривень 68 копійок) ; штраф згідно п.4.2 договору іпотеки 8 650 , 00 ( вісім тисяч шістсот пятдесят гривень 00 коп) та витрати по сплаті судового збору у сумі 8596,36 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: О. Н. Борис