У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: О.С. Малько, Н.В. Бондаренко, А.М. Шеремет,

секретар судового засідання: Ю.Ю. Демчук,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1, представника фермерського господарства "Партнер" - Твердого Миколи Кузьмовича на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 28 грудня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фермерського господарства "Партнер", приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС" про стягнення матеріального збитку, страхового відшкодування та моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь в судовому засіданні, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського районного суду від 28 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з ПрАТ "Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС" на користь позивача страхове відшкодування в сумі 479 гривень 58 коп.; стягнуто з фермерського господарства "Партнер" на користь позивача франшизу в сумі 510 гривень 00 коп., вартість проведення оцінки автомобіля в сумі 600 гривень 00 коп., моральну шкоду в сумі 1000 гривень 00 коп.

Вирішено питання розподілу судових витрат: стягнуто в дохід держави з ПрАТ "Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС" 60 гривень 90 коп. судового збору та 182 гривні 70 коп. - з фермерського господарства "Партнер".

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено за їх безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 покликається на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції у зв'язку з невідповідністю та неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Із покликанням на положення п.3 ч.1 ст.26 Закону України "Про страхування" та п.2.1 ст.2, ст.37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вказує, що вказаним спеціальним законодавством не передбачено такого випадку для відмови у здійсненні страхової виплати, як подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування та про факт настання страхового випадку.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості та докази того, що страхувальником свідомо надано неправдиві відомості про предмет договору страхування та про факт настання страхового випадку, а навпаки в матеріалах справи наявні письмові докази на підтвердження обставин та факту дорожньо-транспортної пригоди.

Суд першої інстанції не врахував, що страхова компанія, відмовляючи у виплаті страхового відшкодування, посилалася на висновок спеціального інженерно-технічного дослідження механізму та отримання пошкоджень автомобілів та стверджувала про те, що вказаної дорожньо-транспортної пригоди за участю спірних транспортних засобів взагалі не було, проте вказаний висновок був спростований судовою експертизою.

Вказує, що транспортно-трасологічна експертиза, яка проводилася в даній справі не є належним та допустимим доказом по справі, проведена із численними порушеннями, оскільки при її проведенні не враховано його заяву на відповідь експерту щодо надання додаткових матеріалів та транспортних засобів від 19 червня 2015 року, яка міститься в матеріалах справи, а також експертиза не дає відповіді на питання, які ставилися судом та не враховані пояснення іншого водія.

Страхова компанія визнала позов частково та в процесі розгляду справи визнала факт дорожньо-транспортної пригоди.

З метою введення суду в оману відповідачем разом із всіма матеріалами страхової справи не подано до суду довідку про дорожньо-транспортну пригоду, видану Здолбунівським ДАІ, в якій зазначається які саме пошкодження отримали транспортні засоби.

Дії страхової компанії є систематичними та являються недобросовісним виконанням взятих на себе обов'язків як страховика, внаслідок чого відбувається штучне затягування виплат страхових відшкодувань.

Просить змінити рішення Рівненського районного суду від 28 грудня 2015 року та задовольнити позовні вимоги про стягнення матеріального збитку, страхового відшкодування та моральної шкоди в повному обсязі.

Апеляційна скарга представника фермерського господарства "Партнер" - адвоката Твердого М.К. містить покликання на те, що рішення суду ухвалене без врахування всіх обставин справи, із порушення норм процесуального та матеріального права.

Судом не враховано, що відповідно до вимог ст.1194 ЦК України відповідальність фермерського господарства "Партнер", як власника джерела підвищеної небезпеки та застрахованої особи, є субсидіарною, тобто додатковою, у зв'язку з чим фермерське господарство "Партнер" не може бути відповідачем у цій справі, а справа підлягає розгляду за місцезнаходженням ПАТ "Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС" чи за місцем знаходження позивача та (або) завдання шкоди, тобто в районному суді м. Києва, або в Здолбунівському районному суді Рівненської області.

У зв'язку з відсутністю у фермерського господарства "Партнер" процесуального статусу відповідача у цій справі та територіальної підсудності спору суд безпідставно стягнув франшизу, а також вартість експертної оцінки автомобіля в сумі 600 гривень, оскільки така оцінка є повторною і не була необхідною, і замовлена та проведена через відмову страховика виплатити страхову суму через підтверджену матеріалами справи неможливість спричинення в результаті страхового випадку матеріальної шкоди в заявлений позивачем сумі страхового відшкодування.

Вказує, що порушеним правом позивача є його право на відшкодування матеріальної шкоди в сумі 989 гривень 58 коп., яке визнається ПрАТ "Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС" в зазначеній сумі, зменшеній на розмір франшизи.

Безпідставним є стягнення моральної шкоди в розмірі 1000 гривень 00 коп., завданої позивачу не як фізичній особі, а як суб'єкту господарської діяльності, та не у зв'язку із дорожньо-транспортною пригодою, а у зв'язку із відмовою у виплаті йому страхового відшкодування.

Просить скасувати рішення Рівненського районного суду від 28 грудня 2015 року в частині стягнення із фермерського господарства "Партнер" на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 2282 гривні 70 коп. як компенсації завданої йому матеріальної та моральної шкоди, а також понесених судових витрат, відмовивши ОСОБА_1 у задоволенні його вимог до фермерського господарства "Партнер".

Апеляційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги щодо стягнення з ПрАТ "Страхова компанія "БРОЗБІЗНЕС" страхового відшкодування та з фермерського господарства "Партнер" франшизи, суд правильно виходив з вимог п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" , ст.9 Закону України "Про страхування" (щодо зменшення суми страхового відшкодування на визначену полісом франшизу) та розміру шкоди, заподіяної автомобілю позивача,визначеного на підставі висновку експертизи від 18 листопада 2015 року №1637 Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз .

Із матеріалів справи вбачається, що 26 лютого 2014 року о 09 год. 00 хв. на 19 км.+200 м а/д Рівне-Здолбунів-Мізоч-Дубно ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом HYUNDAI ACCENT (легковий седан - В), реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення автомобілем MERCEDES-BENZ VARIO (пасажирський автобус - D), реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Власником автомобіля марки HYUNDAI ACCENT є фермерське господарство "Партнер", а власником автомобіля MERCEDES-BENZ VARIO є ОСОБА_3, що підтверджується відповідними свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу (а.с.18, 31).

На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля HYUNDAI ACCENT, номерний знак НОМЕР_1, була застрахована ПрАТ "Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС" зі страховою сумою (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю в розмірі 100 000 гривень 00 коп., а за шкоду, заподіяну майну - 50 000 гривень 00 коп., розмір франшизи визначено в розмірі 510 гривень 00 коп.

Встановлено, що 27 лютого 2014 року ОСОБА_1 подано заяву про подію, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу, в якій позивачем по справі зазначено інформацію щодо дорожньо-транспортної пригоди (а.с.26-30).

ПрАТ "Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС" було відмовлено ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування на підставі п.3 ч.1 ст.26 Закону України "Про страхування" та п.3 ч.1 ст.911 ЦК України, оскільки за результатами проведеного спеціального інженерно-технічного дослідження було встановлено, що водії транспортних засобів надали неправдиві відомості щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди (а.с.6).

Висновком №101-14 спеціального інженерно-технічного дослідження обставин та механізму отримання пошкоджень автомобілів, який складений 21 липня 2014 року на замовлення ПрАТ "Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС", встановлено, що "заявлений комплекс механічних пошкоджень в лівій задньо-боковій частині автомобіля HYUNDAI ACCENT та передній частині автомобіля MERCEDES BENZ VARIO, з технічної точки зору не відповідає і не міг утворитися за обставин їх взаємного зіткнення взагалі і при викладених поясненнях водіїв. Механічні пошкодження кузова автомобіля HYUNDAI за своєю геометричною формою, механізмом спричинення деформації та зовнішніми слідовими ознаками не відповідають формі, розташуванню та характеру пошкоджень передньої частини кузова мікроавтобуса MERCEDES ні за їх геометричним профілем, ні за об'ємом спричинених пошкоджень. Можливість описаного в поясненнях водіїв механізму зіткнення, виключається через технічну неспроможність заявленого переміщення транспортних засобів в кінцеве положення, зафіксоване на місці пригоди, що також вказує на технічну неспроможність пояснень водіїв про обставини заявленої ДТП" (а.с.49-54).

Висновком №1637 від 18 листопада 2015 року судової транспортно-трасологічної експертизи Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз встановлено, що "під час ДТП відбулося попутне, дотичне, ковзання зіткнення автомобіля HYUNDAI ACCENT, д.н.з. НОМЕР_1 з автобусом MERCEDES BENZ VARIO, д.н.з. НОМЕР_2 з контактуванням під час даної події передньої правої частини (правої кутової частини облицювання переднього бамперу) автомобіля HYUNDAI ACCENT із поверхнею нижньою частини лівої дверки автобуса MERCEDES BENZ VARIO. Всі інші пошкодження вищевказаних транспортних засобів відбулися в інший час та за інших обставин, ніж ті, що наведені в поясненнях водія ОСОБА_4.(а.с.118-125).

За встановлених обставин суд дійшов правильного висновку про те, що під час даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю позивача було спричинено лише частину пошкоджень із зазначених в протоколі огляду автомобіля, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не містять доказів на спростування такого висновку суду.

Згідно з ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а обов"язок доведення розміру шкоди лежить на позивачеві.

Рішення суду відповідає вимогам Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яким встановлено порядок визначення розміру страхової виплати.

Статтею 22 цього Закону встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, і страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник .

Доводи апеляційної скарги представника фермерського господарства "Партнер" щодо відсутності відповідальності у даному спорі фермерського господарства як відповідача , є безпідставними , оскільки суб"єктний склад сторін у цьому спорі встановлено правильно з дотриманням ст.119 ЦПК України.

Фермерське господарство"Партнер" як власник джерела підвищеної небезпеки, з яким водій ОСОБА_4 знаходився у трудових відносинах, відповідає за шкоду на підставі ст.ст.1166, 1172 Цивільного кодексу України і судом правильно стягнуто з нього встановлену страховим полісом франшизу та моральну шкоду, при визначенні розміру якої судом враховано обставини її заподіяння та положення ст. 23 Цивільного кодексу України.

Судом правильно покладено відповідальність на фермерське господарство як власника джерела підвищеної небезпеки щодо понесених позивачем як потерпілим витрат на проведення оцінки пошкодженого майна, оскільки із матеріалів справи вбачається, що страховиком дотримано вимог п. 34.2 ст. 34 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів": протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

06 березня 2014 року приватне підприємство "Експерт-сервіс-Альфа" на замовлення ПрАТ "Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС") склало звіт №031 про оцінку автомобіля MERCEDES-BENZ VARIO, реєстраційний номер НОМЕР_3.

Витрати позивача на проведення оцінки підтверджені звітом №099П (замовник оцінки - ОСОБА_1.), складеним 14 серпня 2014 року тією ж установою (приватним підприємством "Експерт-сервіс-Альфа") .

ПрАТ "Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС" рішення не оскаржувала, а тому клопотання заявлене в письмових поясненнях про скасування рішення в частині вирішення вимог щодо витрат на експертизу є безпідставним.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційних скарг не спростовують викладених у ньому висновків.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 323-325 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника фермерського господарства "Партнер" - Твердого Миколи Кузьмовича відхилити.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 28 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку сторонами та особами, які беруть участь у справі, протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: О.С. Малько Н.В. Бондаренко А.М. Шеремет