Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

з а о ч н е

27.06.16 року Лисичанський міський суд Луганської області

в складі: головуючої судді Чернобривко Л.Б.

при секретарі судового засідання Дьоміновій О.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 Артуши визнання особи таким, що втратив право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась з позовом до відповідача про визнання особи таким, що втратив право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона в теперішній час є власником квартири АДРЕСА_1. В цьому будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_3 Артуши, який з моменту його реєстрації 29,03.1995 року не проживає в цій квартирі. Вона сплачує комунальні послуги за відповідача, не має можливості розпорядитися квартирою. Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає, більше року не проживає в квартирі. Перешкод у користуванні квартирою вона йому не чиніть, його речі в квартирі відсутні, тому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою .

У судовому засідання позивач позов підтримала. Просила його задовольнити. У своїх поясненнях посилалась на обставини, викладені у позовній заяві, про що надала суду відповідні докази. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Доповнила, що відповідач був прописаний в її квартирі на прохання її чоловіка ОСОБА_4, який помер 02.09.2014 року . Відповідач жодного дня в квартирі не проживав,а лише прописався.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги,просив позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином про причину неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Тому суд зі згоди позивача та її представника ОСОБА_2 ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала суду, що позивачку вона знає давно. Відповідача по справі вона жодного дня не бачила проживаючим в квартирі позивачки. Зі слів позивача знає, що на прохання її чоловіка відповідач був прописаний в цій квартирі ще у 90 роках.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що позивачку вона знає зі шкільних років. В її квартирі вона жодного разу не бачила відповідача. Це був знайомий її чоловіка, прописаний в кварті був тимчасово,ал в квартирі не проживав, речей його в квартиі немає.

Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне.

У судовому засіданні справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1 прописана в АДРЕСА_2 03.11.1983 року( а.с.3,4) Відповідач ОСОБА_3 Артуши, відповідно даних домової книги за адресою АДРЕСА_3 з 29.03.1995 року зареєстрований . Право власності позивачки підтверджується копією свідоцтва про право сна спадщину за законом ( а.с.8)

Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа яка бере участь у справі , розпоряджається своїм правом щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, без поважних причин більше шести місяців, втратив право користування квартирою, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 212-215,218,224-226 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, 391 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 Артуши про визнання особи таким, що втратив право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 Артуши, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 , Вірмернія таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням: квартирою 1 в будинку 3 по вулиці Л.Українки в м. Новодружеську,Луганської області, України.

Копію заочного рішення надіслати відповідачу.

Заочне рішення може бути переглянуте Лисичанським міським судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Лисичанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які не були присутні у судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.Б. Чернобривко