У х в а л а

іменем україни

30 листопада 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Маляренка А.В.,

Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронна-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування, за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23 березня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 08 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 03 серпня 2014 року по вул. Степовій в с. Нерубайське Біляївського району Одеської області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП).

Постановою Любашівського районного суду Одеської області від 09 вересня 2014 року її ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Зазначеною постановою встановлено, що керуючи автомобілем марки «Skoda Octavia Tour», державний номерний знак НОМЕР_1, вона не вибрала безпечну швидкість, не врахувала дорожню обстановку та заїхала у праве узбіччя, що спричинило перекидання даного автомобіля, чим порушила вимоги пункту 12.1 «Правил дорожнього руху», внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження.

Посилаючись на те, що відповідно до умов договору добровільного страхування № ПУ ДМт 06-01.533, укладеного між нею та ПрАТ «Українська охоронна-страхова компанія», дана подія визнається страховим випадком, відповідач безпідставно відмовив їй у виплаті страхового відшкодування.

Позивач просила стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 156 тис. грн, витрати по евакуатору - 500 грн, витрати на правову допомогу - 3 тис. грн та 10 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23 березня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Українська охоронна-страхова компанія» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 156 тис. грн, витрати по евакуатору - 500 грн, витрати на правову допомогу - 3 тис. грн та 5 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 08 жовтня 2015 року рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23 березня 2015 року в частині стягнення з ПрАТ «Українська охоронна-страхова компанія» на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 3 тис. грн та 5 тис. грн моральної шкоди скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ПрАТ «Українська охоронна-страхова компанія» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України від 07 березня 1996 року № 85/96-ВР «Про страхування» (далі - Закон) добровільне страхування ‒ це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Частиною 1 статті 25 Закону передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є, зокрема, подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Установлено, що 02 липня 2014 року між сторонами укладено договір добровільного страхування № ПУ ДМт 06-01.533, предметом якого є належний на праві власності ОСОБА_2 автомобіль марки «Skoda Octavia Tour», державний номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, об'єм двигуна 1781, 2007 року випуску. Вартість транспортного засобу визначена в розмірі 156 тис. грн, у такому ж розмірі визначено і страхову суму вказаного транспортного засобу.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АВ2 № 612964, складеного 03 серпня 2014 року о 20 год. 25 хв. по вул. Степова, 55 у с. Нерубайське Біляївського району Одеської області ІДПС ВДАІ Біляївського району Бондаренком B.M., 03 серпня 2014 року о 20 год. 00 хв. ОСОБА_2 (яка керувала автомобілем на підставі тимчасового дозволу, виданого на ім'я ОСОБА_2) по вул. Степовій, 55 у с. Нерубайське Біляївського району Одеської області керувала автомобілем «Skoda Octavia Tour», державний номерний знак НОМЕР_1, не вибрала безпечну швидкість та не врахувала дорожню обстановку, з'їхала на праве узбіччя та перекинулася, унаслідок чого вказаний автомобіль зазнав механічні пошкодження.

Про вказану дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_2 04 серпня 2014 року повідомила ПрАТ «Українська охоронна-страхова компанія» відповідно до умов договору страхування.

Постановою Любашівського районного суду Одеської області від 09 вересня 2014 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Листом від 15 серпня 2014 року № 7471 ПрАТ «Українська охоронна-страхова компанія» повідомила ОСОБА_2 про недостатність наданих останньою документів для здійснення страхового відшкодування, а листом від 23 вересня 2014 рок № 8422 відмовило у здійсненні виплати страхового відшкодування з підстав того, що заявлені ОСОБА_2 обставини ДТП не знайшли свого підтвердження та спростовуються зібраними доказами.

Ухвалюючи рішення про стягнення страхового відшкодування суд першої інстанції, з висновками кого в цій частині погодився апеляційний суд, дійшов вірного та обґрунтованого висновку про наявність обов'язку відповідача сплатити страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів від 02 липня 2014 року № ПУ.ДМт06-01.533 в розмірі заявленого страхового відшкодування. Дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд надав їм відповідну оцінку, зокрема, зауважив, що у відповідача були відсутні підстави, передбачені ст. 26 Закону для відмови позивачу у виплаті страхового відшкодування.

Водночас, апеляційним судом перевірено доводи відповідача щодо заявлених позовних вимог та надано належну оцінку висновку фахівця від 05 вересня 2014 року стосовно обставин ДТП за участю автомобіля марки «Skoda Octavia Tour», державний номерний знак НОМЕР_1, складений ФОП ОСОБА_5 та зауважено, що його не можна визнати належним доказом у справі, оскільки для проведення дослідження страховиком пояснення ОСОБА_2 відібрані в день ДТП не надавалися, не надавався для огляду і сам автомобіль ОСОБА_2 При цьому саме місце ДТП відповідно до інформації, викладеної у вказаному висновку оглянуте лише 12 серпня 2014 року, а сам акт огляду колісного транспортного засобу (дефектна відомість) від 12 серпня 2014 року та звіт про результати огляду місця події аварійного комісара від 12 серпня 2014 року, на які посилається фахівець, до висновку не додано.

Доводи та докази надані відповідачем не спростовують ні факт ДТП , ні отримані в її результаті автомобілем позивача пошкодження.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні таких позовних вимог апеляційний суд обґрунтовано вказував на те, що ОСОБА_2 пов'язує заподіяння їй моральної шкоди з фактом ДТП, винуватцем якої вона сама є, а умовами договору добровільного страхування, укладеного між сторонами це не передбачено. Крім цього, позивачем не доведено розмір витрат на правову допомогу.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» відхилити, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23 березня 2015 року в частині, що залишена без змін рішенням апеляційного суду м. Києва від 08 жовтня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 08 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: А.В. Маляренко

О.В.Ступак