Справа № 379/1291/15-ц Головуючий у І інстанції Василенко О. М.
Провадження № 22-ц/780/1647/16 Доповідач у 2 інстанції Гуль В. В.
Категорія 47 15.03.2016
УХВАЛА

Іменем України

15 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Іванової І.В., Касьяненко Л.І.,

при секретарі: Яруну Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Таращанського районного суду Київської області від 14 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя, -

в с т а н о в и л а:

позивач звернулася до суду із позовом, посилаючись на те, що з 14 лютого 2004 року по 21.09.2015 рік вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого відповідно до договору купівлі-продажу від 02.06.2005 року на ім'я відповідача була придбана квартира АДРЕСА_1. Вважаючи квартиру спільною сумісною власністю подружжя, позивач просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири.

Відповідачем було подано зустрічну позовну заяву про розподіл майна подружжя.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 14 січня 2015 року позов первісний позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та стягнуто судові витрати у розмірі 1302 грн.

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що з 14 лютого 2004 року по 2015 рік позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого відповідно до договору купівлі-продажу від 02.06.2005 року на ім'я відповідача була придбана квартира АДРЕСА_1. Задовольняючи позов, та відмовляючи у задоволенні зустрічног позову суд виходив з того, що квартира є спільною сумісною власністю колишнього подружжя.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Вбачається, що квартира придбана у шлюбі.

Згідно ст. 60, 70 СК України передбачено, що майно набуте подружжям у шлюбі, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини доходів (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) і частки при поділі є рівними, що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині про відсутність у позивача коштів на квартиру, а також спростовує доводи про те, що короткого строку перебування у шлюбі до здійснення угоди.

Відповідно до Глави 5, ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Заперечуючи щодо пред'явлених вимог відповідач посилається на те, що квартира є його особистою власністю і куплена на частину особистих коштів, проте будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин суду не надано в зв'язку з чим ця обставина відповідачем у встановленому законодавством порядку не доведена.

Договору між сторонами про можливі особисті кошти між сторонами не укладалося. Посилання на те, частина грошей була дарунком, бралась у позику не приймаються до уваги, оскільки договору дарування про це не надано, а посилання на покази свідків в цій частині є неприйнятними.

Не надано суду також і договору позики.

За таких обставин рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Таращанського районного суду Київської області від 14 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді