Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/507/16-ц

Провадження № 2/126/270/2016

"23" березня 2016 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудь О. Г.

секретар Кучанська В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 про визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на прибудову в квартирі АДРЕСА_1, яку після перепланування вважати двокімнатною квартирою. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона являється власником квартири № 6 в житловому будинку № 4 по вул. 50 років Жовтня в м. Бершадь Вінницької області. Назву вулиці 50 років Жовтня рішенням ОСОБА_2 міської ради від 29.12.2015 року було змінено на Покровську. Квартира розташована на другому поверсі багатоквартирного будинку. В 2015 році власником квартири № 2, що знаходиться поверхом нижче під її квартирою ОСОБА_3 була здійснена добудова. Перед здійсненням добудови сусід за її проханням врахував можливість в подальшому споруджувати нею другий поверх, а після закінчення свого будівництва дав їй на це згоду. Добудова, виконана її сусідом на земельній ділянці на яку він має право користування згідно з попередньо виготовленою документацією, якою враховано, що фундамент здатний витримати і навантаження від добудов на першому та другому поверхах. Оскільки між нею та ОСОБА_3 була домовленість про зведення добудов на першому та другому поверхах, то відразу ж після закінчення будівництва першого поверху, вона розпочала зведення своєї частини добудови. З метою узаконення зведеної нею добудови після закінчення будівництва 21.04.2015 року вона подала до ОСОБА_2 міської ради заяву про надання їй дозволу на виготовлення проектно-технічної документації. ОСОБА_2 міської ради від 29.05.2015 року такий дозвіл їй було надано, але листом сектору містобудування ОСОБА_2 РДА від 15.12.2015року їй було відмовлено в наданні містобудівних умов та обмежень з тієї причини, що добудова не належить до обєкта містобудування. Відтак, вона опинилась в ситуації, в якій з однієї сторони міською радою їй було надано дозвіл на виготовлення проектної документації та рекомендовано для цього звернутися до сектору містобудування ОСОБА_2 РДА, а з другої сторони надано відповідь, що сектор містобудування таку документацію не виготовляє на такі обєкти як її прибудова. Будинок, в якому знаходиться квартира перебуває на балансі ОСОБА_2 міської ради. Оскільки її право на зведення добудови не визнається балансоутримувачем її квартири, то в неї не має можливості отримати право власності чи право користування земельною ділянкою під обєктом будівництва, так як на цю землю має право користування ОСОБА_3, який звів на ній добудову до своєї квартири. В той же час землекористувачем їй попередньо був наданий дозвіл на зведення добудови. Згідно акту технічного обстеження, добудова виконана з дотриманням будівельних норм та правил, знаходиться у задовільному технічному стані та не становить небезпеки для багатоквартирного житлового будинку, а тому просить позов задоволити.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, однак надала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_4 в судове засідання також не з'явилася, однак надала на адресу суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності.

Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечує.

Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, з врахуванням положень ст.ст. 57-59 ЦПК України.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При цьому дані докази повинні бути належними та допустимими, як це передбачено ст.ст. 58-59 ЦПК України.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що ОСОБА_1 являється власником квартири № 6 в житловому будинку № 4 по вул. 50 років Жовтня в м. Бершадь Вінницької області. Квартира розташована на другому поверсі багатоквартирного будинку, що підтверджується договором купівлі- продажу серії АВК № 682263, посвідченим 21.04.2000 року приватним нотаріусом ОСОБА_2 РНО ОСОБА_5 та зареєстрованим ДКП «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації».

Назву вулиці 50 років Жовтня рішенням ОСОБА_2 міської ради від 29.12.2015 року було змінено на Покровську.

В 2015 році ОСОБА_3 власником квартири № 2, що знаходиться поверхом нижче під квартирою позивачки була здійснена добудова. Перед здійсненням добудови ОСОБА_3 врахував можливість в подальшому споруджувати ОСОБА_1 другий поверх, а після закінчення будівництва дав їй на це згоду.

Добудова, виконана ОСОБА_3 на земельній ділянці на яку він має право користування згідно з попередньо виготовленою документацією, якою враховано, що фундамент здатний витримати і навантаження від добудов на першому та другому поверхах, що підтверджується технічним заключенням виданим директором ППВП «Райагроінвестбуд».

Відразу після закінчення будівництва першого поверху ОСОБА_3, позивачка розпочала зведення своєї частини добудови і з метою узаконення зведеної нею добудови 21.04.2015 року подала до ОСОБА_2 міської ради заяву про надання їй дозволу на виготовлення проектно-технічної документації. ОСОБА_2 міської ради від 29.05.2015 року такий дозвіл їй було надано.

Проте листом сектору містобудування ОСОБА_2 РДА від 15.12.2015 року № 100 їй було відмовлено в наданні містобудівних умов та обмежень з тієї причини, що добудова не належить до обєкта містобудування.

Будинок, в якому знаходиться квартира перебуває на балансі ОСОБА_2 міської ради, що підтверджується довідкою міської ради від 29.12.15 року № 502.

Оскільки її право на зведення добудови не визнається балансоутримувачем її квартири, то в неї не має можливості отримати право власності чи право користування земельною ділянкою під обєктом будівництва, так як на цю землю має право користування ОСОБА_3, який звів на ній добудову до своєї квартири і який попередньо надав ОСОБА_1 дозвіл на зведення добудови.

Актом технічного обстеження, складеним директором ППВП «Райагроінвестбуд» ОСОБА_6 встановлено, що добудова виконана з дотриманням будівельних норм та правил, знаходиться у задовільному технічному стані та не становить небезпеки для багатоквартирного житлового будинку.

У відповідності до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Частина 4 ст. 41 Конституції України встановлює принцип непорушності приватної власності.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст. 152 Житлового кодексу України переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Цією нормою передбачено загальне правило про те, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК).

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбачених ст. 376 ЦК, а саме: за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч. 3 ст. 376 ЦК); за особою власником (користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК).

Враховуючи наведене, той факт, що прибудова розміром 2,9 м. х 8,0 м., площею 23.2 квадратних метра з балконом (а6) площею 9.9 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1, побудована без порушення будівельних норм і правил та не становить небезпеки для багатоквартирного житлового будинку, а тому суд приходить до переконання, що таке будівництво не суперечить суспільним інтересам, не порушує прав інших осіб.

Відповідно до п. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання права власності є обґрунтованими та законними, а отже такими, що підлягають до задоволення. Позовні вимоги в частині того, що квартира після перепланування вважається двокімнатною не підлягають до задоволення у зв'язку з їх безпідставністю та необгрунтованістю.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. 376 ЦК України; ст. ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на: А6) прибудову розміром 2,9 м. х 8,0 м., площею 23.2 квадратних метра з балконом (а6) площею 9.9 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Бершадський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня його оголошення.

Суддя О. Г. Рудь