АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

14 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.

при секретарі: Голубович С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» в особі представника Борецького Богдана Орестовича

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2016 року

в цивільній справі за поданням заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - ОСОБА_3 про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_4,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2016 року у задоволенні зазначеного подання відмовлено.

Не погодившись з таким вирішенням питання ПАТ «БанкКредит Дніпро» в особі представника Борецького Б.О. подало апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової про задоволення подання заступника начальника відділу примусового виконання рішення Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_4

Представник заявника посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, необгрунтованість оскаржуваної ухвали, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. Вважає ,що суд не урахував ту обставину, що боржник був належним повідомлений про відкриття виконавчого провадження зі стягнення з нього 12 468 769, 93 доларів США та 9 374, 96 грн.,проте борг не погашає, а відтак, можна вважати, що він ухиляється від виконання ним обов'язку зі сплати заборгованості.

В суді апеляційної інстанції представник ПАТ «БанкКредит Дніпро» апеляційну скаргу підтримав з підстав,наведених в ній. Зазначив,що боржник в незаконний спосіб відчужив належну йому нерухомість, іншого майна, на яке можна звернути стягнення, не має,разом із цим щомісячно виїзджає за кордон в різні країни, про що у матеріалах справи є докази,яким не надано належної правової оцінки.

Представник відділу примусового виконання рішень Департамента державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в цих межах, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

За правилом п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, в тому числі, якщо він ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішення зобов'язань - до виконання цих зобов'язань.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

17.12.2015 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2015 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк Кредит Дніпро» боргу в сумі 12 468 769, 93 доларів США та 9 374, 96 грн .,накладено арешт на майно боржника про що останньому надсилалися відповідні повідомлення та здійснювався виклик до державного виконавця (а.с. 8-13,22-23).

29.03.2016 року заступник начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта боржника ОСОБА_4 в рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.09.2015 року по справі №201/14097/14-ц про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованості за кредитним договором № 230410-КЛВ від 23.04.2010 року, договором поруки № 230410-П/1 від 23.04.2010 року, договором поруки № 230410-П/2 від 23.04.2010 року станом на 24.102.014 року в сумі 12 468 769, 93 доларів США та 9 374, 96 грн. ,виданого на виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2015 року .

Обґрунтовуючи своє подання державний виконавець зазначав, що боржник не виконує рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, не з'являється на виклики державного виконавця, не надає інформацію щодо причин невиконання рішення суду та інформацію про належне йому майно, кошти та доходи у порушення ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження»,жодного платежу на погашення боргу не здійснив,проте регулярно виїжджає за межі України.

Відмовляючи у задоволенні подання заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3, суд першої інстанції дійшов до висновку, що в матеріалах подання відсутні будь-які дані щодо того, що боржник ОСОБА_4 обізнаний про наявність відкритого виконавчого провадження і необхідність погашення боргу, й тому у суду відсутні обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_4 умисно ухиляється від виконання рішення суду, а відтак, є підстави для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон.

Також суд першої інстанції зазначав, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що державним виконавцем вчинялися дії по реалізації нерухомого майна, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4, з метою погашення заборгованості.

Проте,погодитися з такими висновками суду першої інстанції у повній мірі не можна.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в узагальненні судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року, з погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Колегія суддів вважає,що висновок суду про недоведеність ухилення ОСОБА_4 від виконання зобов'язання по сплаті боргу в розмірі 12 468 769, 93 доларів США та 9 374, 96 грн. є передчасним .

При розгляді клопотання суд неповно з'ясував обставини справи.

Так,в матеріалах справи міститься копія інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна , зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_4 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2 га у Полтавській області, Лохвицькому районі, сільській раді Васильківська з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; земельна ділянка площею 0,1 га, що розташована за адресою: м. Полтава, вул. Журавлина, 19 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель(а.с. 14-19).

Зі змісту вказаного документу також вбачається, що 05.11.2014 року державним реєстратором ОСОБА_5 на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про забезпечення позову було накладено арешт на все нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_4, особою, в інтересах якої встановлено обтяження, вказано ПАТ «Банк Кредит Дніпро».

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_3 від 21.12.2015 року було накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_4 у межах суми звернення стягнення 12 468 769, 93 доларів США та 9 374, 96 грн. (а.с.25-26).

В суді апеляційної інстанції представник стягувача ПАТ «БанкКредит Дніпро».зазначив ,що будучи обізнаним про рішення суду та про відкриття виконавчого провадження, ОСОБА_4 відчужив належне йому майно з метою уникнення звернення стягнення на це майно в рахунок погашення боргу та не приймає ніяких заходів щодо погашення боргу .

Зазначені обставини підлягають доведенню,проте суд апеляційної інстанції позбавлений можливості дослідження доказів ,які не були подані до суду першої інстанції .

Суд зазначив ,як одну з підстав по якій не можна вважати,що боржник ухиляється від виконання зобов'язання, те,що державний виконавець встановивши,що боржник має майно на яке можна звернути стягнення та наклавши арешт на це майно ,не вчинив дій щодо звернення стягнення на це майно.

Разом із цим суд не з'ясував ,що вказане майно відчужено боржником після ухвалення судового рішення про стягнення з нього заборгованості та під час виконання цього судового рішення, не взяв до уваги,що протягом тривалого часу боржник не здійснив жодного платежу ,й що саме такі дії можуть свідчити про умисне ухилення ОСОБА_4 від виконання зобов'язання.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що відмова у обмеженні у праві виїзду за кордон була передчасною, без належного з'ясування фактичних обставин, що підлягають перевірці, з порушенням встановленого процесуальним законом порядку, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд .

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 377-1 ЦПК України, колегія суддів,

Ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» в особі представника Борецького Богдана Орестовича - задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2016 року скасувати з передачею питання на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа № 761/12552/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8673/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Осаулов А.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.