У Х В А Л А

і м е н е м у к р а ї н и

27 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Попович О.В.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом виконувача обов'язків Хмельницького міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі Новоушицької районної державної адміністрації до державного підприємства «Красилівський агрегатний завод», ОСОБА_3, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області, треті особи: Державна інспекція сільського господарства у Хмельницькій області, Хмельницька обласна державна адміністрація, Реєстраційна служба Новоушицького районного управління юстиції, про визнання договору суборенди земельної ділянки недійсним та скасування його реєстрації, визнання недійсними та скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації та реєстрації права власності, знесення нерухомого майна,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 25 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 16 березня 2015 року;

за касаційною скаргою першого заступника прокурора Хмельницької області на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 16 березня 2015 року;

за касаційною скаргою Новоушицької районної державної адміністрації на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 16 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року виконувач обов'язків Хмельницького міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі Новоушицької державної адміністрації звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним договір суборенди земельної ділянки від 25 грудня 2014 року № 06-206 укладений між державним підприємством «Красилівський агрегатний завод» та ОСОБА_3; скасувати державну реєстрацію вказаного договору; визнати недійсною та скасувати реєстрацію 29 жовтня 2013 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю декларації про готовність об'єкта до експлуатації (елінг з кімнатами відпочинку А-II); визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на зазначене нерухоме майно; зобов'язати ОСОБА_3 знести самочинно побудований елінг з кімнатами відпочинку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що розпорядженням Новоушицької районної державної адміністрації від 17 травня 2007 року № 355/07 ДП «Красилівський агрегатний завод» було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для облаштування пляжу на території Вільховецької сільської ради площею 2 га.

Розпорядженням голови Хмельницької обласної державної адміністрації від 20 листопада 2012 року № 347/2012-р затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 1,1781 га розташованої за межами земель водного фонду на умовах оренди ДП «Красилівський агрегатний завод» для рекреаційного призначення (облаштування пляжу) строком на 49 років.

На підставі цього розпорядження між Новоушицькою районною державною адміністрацією та ДП «Красилівський агрегатний завод» 24 грудня 2012 року укладено договір оренди земельної ділянки №184/2012, який зареєстровано у відділі Держкомзему у Новоушинському районі Хмельницької області.

16 серпня 2013 року між ДП «Красилівський агрегатний завод» та ОСОБА_3 укладено договір № 06-206 суборенди земельної ділянки, за умовами якого підприємство передало останньому в користування земельну ділянку площею 0,0644 га, та надало ОСОБА_3 право, окрім облаштування пляжу, на встановлення споруд, що не передбачено договором оренди. Умови договору суборенди не обмежуються умовами договору оренди, що суперечить ст. 8 Закону України «Про оренду землі», тому вважає, зо в силу ст.ст. 203, 215 ЦК України оспорюваний правочин має бути визнаний судом недійсним. На орендованій земельній ділянці, що є прибережною захисною смугою річки Дністер і не призначена для будівництва будь-яких споруд, ОСОБА_3 побудував елінг з кімнатами відпочинку без відповідного дозволу. Не зважаючи на це, 29 жовтня 2013 року Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю незаконно зареєструвала декларацію про готовність об'єкта до експлуатації на підставі якої реєстраційна служба здійснила державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на зазначений об'єкт нерухомого майна.

Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 25 грудня 2014 року позов задоволено частково. Визнано недійсним договір суборенди земельної ділянки площею 0,0644 га № 06-206, кадастровий номер : НОМЕР_1, що розташована на території Вільховецької сільської ради Новоушицького району Хмельницької області, укладений 16 серпня 2013 року між ДП «Красилівський агрегатний завод» та ОСОБА_3 та скасовано його державну реєстрацію. Скасовано реєстрацію 29 жовтня 2013 року декларації за № ХМ 02, подану ОСОБА_3, про готовність об'єкта до експлуатації (елінг з кімнатами відпочинку (А-II)). Скасовано державну реєстрацію права власності на нерухоме майно № 33 від 21 листопада 2013 року - елінг з кімнати відпочинку. Зобов'язано ОСОБА_3 знести самочинно побудований елінг з кімнатами відпочинку. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 16 березня 2015 року рішення районного суду в частині скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації та державної реєстрації права власності на нерухоме майно, знесення самочинного будівництва і стягнення з Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області судового збору скасовано та ухвалено в цій частині вимог нове рішення. у задоволенні позову про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на нерухоме майно та про зобов'язання ОСОБА_3 знести елінг з кімнатами відпочинку відмовлено.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційних скаргах:

ОСОБА_3 просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права;

Новоушицька районна державна адміністрація Хмельницької області та перший заступник прокурора Хмельницької області просять скасувати рішення апеляційного суду Хмельницької області від 16 березня 2015 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційних скарг та перевіривши їх відповідно до матеріалів справи, колеггі суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають задоволенню частково.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст.335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені і рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Розпорядженням голови Хмельницької облдержадміністрації від 20 листопада 2012 року № 347/2012-р затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування на умовах оренди державному підприємству „Красилівський агрегатний завод" за межами населеного пункту с. Рудківці на території Вільховецької сільської ради Новоушицького району для рекреаційного призначення (облаштування пляжу і встановлення інших споруд) та передано в оренду ДП «Красилівський агрегатний завод» земельну ділянку загальною площею 1,1781 га за рахунок земель водного фонду терміном на 49 років для рекреаційного призначення (облаштування пляжу і встановлення інших споруд), розташовану за межами населених пунктів Вільховецької сільської ради Новоушицького району (а.с.8,т.1).

24 грудня 2012 року між Новоушицькою райдержадміністрацією та ДП «Красилівський агрегатний завод» укладено договір оренди земельної ділянки № 184/2012, згідно умов якого райдержадміністрація передала вказаному підприємству в строкове платне користування земельну ділянку площею 1,1781 га, для рекреаційного призначення (облаштування пляжу) на території Вільховецької сільської ради Новоушицького району. При цьому орендар зобов'язався виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження, передбачені законом або договором оренди землі, дотримуватися режиму використання земель рекреаційного призначення (а.с.9-12, т.1). Договір оренди зареєстрований у відділі Держкомзему у Новоушицькому районі Хмельницької області 24 грудня 2012 року за

№ 03772.

Згідно кадастрового плану земельна ділянка розташована уздовж річки Дністер і 31.05.2011 року їй встановлено кадастровий номер НОМЕР_1, категорія земель - землі водного фонду, має вид використання - для рекреаційного призначення (а.с.13,14, т.1).

Також встановлено, що на спірній земельній ділянці площею 644 кв. м. кадастровий номер НОМЕР_1, з травня 2009 року по грудень 2010 року ОСОБА_3 самочинно, на земельній ділянці яка на той час йому не була йому відведена, збудовано елінг з кімнатами відпочинку загальною площею 199,4 кв. м.

16 серпня 2013 року між ДП „Красилівський агрегатний завод" та ОСОБА_3 укладено Договір суборенди земельної ділянки № 06-206, згідно умов якого орендар на підставі письмового дозволу Хмельницької обласної державної адміністрації № 99/68-26-4450/2013 від 13 серпня

2013 року передає на 48 років в суборенду земельну ділянку площею 0,0644 га для рекреаційного призначення на території Вільховецької сільської ради Новоушицького району, яка знаходиться у орендаря на підставі договору оренди від 24.12.2012 року. Згідно п.4 та п.16 цього договору земельна ділянка вільна від забудов і передана в оренду для рекреаційного призначення (облаштування пляжу і встановлення інших споруд) (а.с.16-19, 95, т.1)

14 жовтня 2013 року ОСОБА_3 виготовлено технічний паспорт на нерухоме майно - елінг з кімнатами відпочинку (А-П) с.Рудківці Вільховецька сільська рада Новоушицького району, розташовані на цій земельній ділянці.

29 жовтня 2013 року Інспекцією Держархбудконтролю у Хмельницькій області зареєстровано Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації - елінг з кімнатами відпочинку (А-П) с.Рудківці Вільховецька сільська рада Новоушицького району.

21 листопада 2013 року реєстраційною службою Новоушицького районного управління юстиції Хмельницької області на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: НОМЕР_2, виданого державним реєстратором на ім'я ОСОБА_3, зареєстровано право власності ОСОБА_3 на нерухоме майно - елінг з кімнатами відпочинку, що розташовані по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 33 (а.с.123, т.1).

Так, відповідно до ст. ст. 50, 51 ЗК України до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів. До земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об'єктів фізичної культури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об'єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об'єктів стаціонарної рекреації.

Згідно зі ст. 61 ЗК України, ст. 89 ВК України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. Зокрема, у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; зберігання та застосування пестицидів і добрив; влаштування літніх таборів для худоби; будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів тощо. Об'єкти, що знаходяться у прибережній захисній смузі, можуть експлуатуватись, якщо при цьому не порушується її режим. Не придатні для експлуатації споруди, а також ті, що не відповідають встановленим режимам господарювання, підлягають винесенню з прибережних захисних смуг.

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

Відповідно до ч. 1 ст. 24 цього Закону «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря безпосереднього використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди.

Положеннями ч. 1 ст. 8 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду.

Установивши, що в договорі суборенди від 16 серпня 2013 року, укладним з ОСОБА_3, сторони, окрім облаштування пляжу, без правової підстави самовільно включили право суборендаря на встановлення інших споруд на орендованій земельній ділянці рекреаційного призначення, суд дійшов правильного висновку про порушення сторонами вимог ст. 8 Закону України «Про оренду землі», а саме: умови договору суборенди земельної ділянки виходять за межі умов договору оренди земельної ділянки, а тому відповідно до ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України договір суборенди є недійсним, що є підставою для визнання даного договору недійсним.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у позові в частині скасування реєстрації Декларації про готовність об'єкта до експлуатації та державної реєстрації права власності на нерухоме майно, знесення самочинного будівництва, апеляційний суд дійшов висновку, що реєстрація Декларації про готовність об'єкту здійснена правомірно, на її підставі проводиться прийняття до експлуатації об'єктів, що належать до І-ІІІ категорії складності, а відповідно до ст. 331 ЦК України така декларація є необхідною передумовою державної реєстрації прав особи на нерухоме майно, при цьому рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та свідоцтво про право власності на нерухоме майно є підставою для виникнення у особи права власності на нерухомість та видачу свідоцтва про право власності. Але прокурором не заявлялися вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право власності ОСОБА_3 на нерухоме майно, тому не можуть бути задоволені позовні вимоги про скасування реєстрації права власності на зазначене нерухоме майно, а також про знесення цього майна.

Проте такі висновки є передчасними.

У відповідності до ч. 2 ст. 331 ЦК Україниправо власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Новостворене нерухоме майно стає об'єктом цивільних правовідносин з моменту завершення будівництва, прийняття до експлуатації або державної реєстрації без урахування того, яким суб'єктом правовідносин здійснено такі дії та на якого суб'єкта цивільних правовідносин або сторону договору зареєстроване новостворене майно.

Разом з тим, за наявності однієї із наведених умов, передбачених

ч. 1 ст. 376 ЦК України, об'єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва, а саме за наявності таких умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

За змістом частин четвертої та сьомої статті 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва особи, зазначені у цих пунктах, можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об'єкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок; приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат.

З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.

Отже, за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення їхніх прав самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, статті 3 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (постанова Верховного Суду України № 6-180цс14).

Крім того, відповідно до п. 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 (далі - Порядок), прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I-III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - Інспекція) поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Порядок внесення змін до декларації та її скасування встановлений п.п. 28, 29 Порядку.

Зокрема, у разі виявлення Інспекцією недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню Інспекцією.

Інспекція скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного наказу та виключає запис про її реєстрацію з єдиного реєстру протягом п'яти робочих днів з дня виявлення факту подання недостовірних даних, наведених у декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом.

Інспекція скасовує реєстрацію декларації за рішенням суду про скасування реєстрації декларації, що набрало законної сили.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову про скасування Декларації про будівництво, реєстрації права власності, знесення будівництва, аплеяційний суд не взяв до уваги, що будівництво ОСОБА_3 здійснено на земельній ділянці, що не була відведена для будівництва, без належних дозволів на будівництво; без належним чином затвердженого проекту; крім того, на земельній ділянці рекреаційного призначення, на якій відповідно до п.4 ст. 89 Водного кодексу України заборонено будівництво будь-яких споруд, крім гідротехнічних.

Тобто збудований ОСОБА_3 елінг є самочинним будівництвом, право власності на яке не може бути захищене в порядку, встановленому 3, 15, 16 ЦК України, статті 3 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З висноваками суду апеляційної інстанції повністю погодитися не можна, оскільки суд не звернув уваги на предмет позову, хто є по справі позивачем та відповідачами.

З матеріалів справи вбачається, що позов пред'явлено в інтересах держави в особі Новоушицької районної державної адміністрації до юридичної особи - Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації (елінг з кімнатами відпочинку), та Державного підприємства «Красилівський агрегатний завод» і ОСОБА_3 про визнання недійсним договору суборенди, укладеного між останніми, визнання недійсною реєстрацію права власності ОСОБА_3 на нерухоме майно та скасування державної реєстрації, зобов'язати останнього знести самочинно побудований елінг з кімнатами відпочинку.

Відповідно до статті 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною другою статті 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Встановлено, що розпорядженням голови Новоушицької районної державної адміністрації від 17 травня 2007 року № 355/07-р надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду ДП «Красилівський агрегатний завод» земельної ділянки для спортивних та туристичних цілей за рахунок земель державної власності на території Вільховецької сільської ради Новоушицького району (а.с.7,т.1)

Установивши, що в договорі суборенди від 16 серпня 2013 року, укладним з ОСОБА_3, сторони, окрім облаштування пляжу, без правової підстави самовільно включили право суборендаря на встановлення інших споруд на орендованій земельній ділянці рекреаційного призначення, суд дійшов правильного висновку про порушення сторонами вимог ст. 8 Закону України «Про оренду землі», а саме: умови договору суборенди земельної ділянки виходять за межі умов договору оренди земельної ділянки, а тому відповідно до ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України договір суборенди є недійсним, що є підставою для визнання даного договору недійсним.

Однак суд апеляційної інстанції не зазначив підстави для визнання всього договору суборенди недійсним, позивачем ставилось питання визнати договір суборенди недійсним в частині будівництва елінгу з кімнатами відпочинку, оскільки договір укладався тільки з правом облаштування пляжу.

За таких обставин рішення апеляційного суду не відповідає вимогам статті 315 ЦПК України щодо його законності й обґрунтованості, у зв'язку з чим колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду апеляційної інстанції - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених частиною 3 статті 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги: ОСОБА_3, Новоушицької районної державної адміністрації Хмельницької області та першого заступника прокурора Хмельницької області задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 16 березня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: Т.П. Дербенцева

Д.О.Остапчук

О.В.Попович

В.О.Савченко