Ухвала

іменем україни

20 січня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі

суддів: Гончара В.П., Касьяна О.П., Попович О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 10 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом.

Зазначала, що 04 грудня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого останній набув право власності на земельну ділянку, площею 0,12 га, яка розташована на території с. Гнідин, Гнідинської сільської ради, Бориспільського району, Київської області.

Оскільки оспорюваний договір купівлі-продажу укладений у письмовій формі, однак не посвідчений нотаріально, просила задовольнити позов та визнати його недійсним.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 10 вересня 2015 року, у позові ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 04 грудня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,12 га, що знаходиться на території с. Гнідин, Гнідинської сільської ради, Бориспільського району, Київської області.

Оспорюваний договір купівлі-продажу земельної ділянки 04 грудня 2012 року нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, про що внесено реєстровий запис за № 1585 та зареєстрований у реєстраційній службі Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області 22 квітня 2013 року.

04 червня 2013 року постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві на підставі виконавчого листа з примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 квітня 2013 року, яким стягнуто з ОСОБА_2 на її користь борг за договором позики, відкрито виконавче провадження та винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_2

Згідно із ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відмовляючи у позові суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормою права, яка підлягала застосуванню, дійшов обґрунтованого висновку про те, що форма і зміст оспорюваного договору купівлі-продажу земельної ділянки відповідає вимогам чинного законодавства, позивачем не надано доказів, що укладенням цього договору, стороною якого вона не була, порушено її права чи законні інтереси, доводи позивача про те, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ у м. Києві знаходиться виконавчий лист з примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 квітня 2013 року, яким стягнуто з ОСОБА_2 на її користь борг за договором позики не є підставою для визнання оспорюваного договору недійсним, оскільки договір купівлі-продажу земельної ділянки укладено до ухвалення зазначеного судового рішення, відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на належне ОСОБА_2 рухоме і нерухоме майно.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення оскаржуваних судових рішень без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 10 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.П. Гончар

О.П. Касьян

О.В. Попович