АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Осаулов А.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Соколової В.В.

при секретарі: Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2015 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому з урахування уточнених вимог просила визнати автомобіль MITSUBISHI GALANT2.4 I, двигун НОМЕР_3, кузов № НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, який зареєстрований за ОСОБА_1 спільною сумісною власністю подружжя; в порядку поділу майна стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля MITSUBISHI GALANT2.4.1, державний номерний знак НОМЕР_2 розмірі 139000 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05.10.2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Визнано транспортний засіб марки MITSUBISHI GALANT2.4 I номер двигуна НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Поділено вказане майно, визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину транспортного засобу марки MITSUBISHI GALANT2.4 I, номер двигуна НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2,вартістю - 278000 грн.

В порядку поділу майна подружжя стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 вартість 1/2 частини транспортного засобу марки MITSUBISHI GALANT2.4 I, державний номерний знак НОМЕР_2, у розмірі - 139000 грн. за рахунок продажу вказаного майна.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 3654 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29.08.2016 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2015 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Вказував на те, що в матеріалах справи міститься інформація про те, що під час перебування сторін у справі у зареєстрованому шлюбі, який розрізано 25.05.2015 року транспортний засіб MITSUBISHI GALANT 2.4 I, державний номерний знак НОМЕР_2 на момент звернення позивача до суду був відчужений 29.04.2015 року на користь ОСОБА_4

Зазначав про те, що позивачем з метою визначення суми стягнення половини вартості вказаного автомобіля до суду надано інформаційно-аналітичну довідку щодо ринкової вартості зазначеного транспортного засобу станом на 03.08.2015 року.

Судом першої інстанції взято до уваги вказаний доказ та на основі даних викладених в ньому вмотивовано рішення суду в частині визначення вартості 1/2 частини транспортного засобу. Водночас, судом не досліджено вказаний доказ належним чином, оскільки як вбачається з наданої довідки і додатків до неї встановлено, що вартість спірного транспортного засобу визначена лише на підставі Інтернет ресурсу та інформації наданої позивачем.

Проте, згідно з положеннями Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України» не передбачено такого виду документу як довідка, яка складається з метою визначення ринкової вартості транспортного засобу.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засідання проти задоволення апеляційної скарги заперечувала та просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що згоди щодо поділу автомобіля, що знаходиться у спільній сумісній власності ОСОБА_5 та ОСОБА_1 сторонами не досягнуто, а тому позивач має право власності на 1/2 частину автомобіля MITSUBISHI GALANT2.4.1 та на компенсацію вартості 1/2 його частини, а відтак суд стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості 1/2 частини спірного автомобіля в сумі 139000 грн.

Проте в повній мірі з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можливо виходячи з наступного.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що спірний автомобіль був спільним сумісним майном подружжя і кожному з сторін належало по 1/2 частині автомобіля, разом з тим, задовольняючи позов суд першої інстанції не перевірив чи було вказане майно наявним у відповідача на час розгляду справи та ухвалюючи рішення суд визнав за позивачем право власності на 1/2 частину автомобіля та одночасно стягнув з відповідача на користь позивача грошову компенсацію вартості 1/2 частини спірного автомобіля.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

За приписами ст.ст.60, 61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом ч.ч.2, 4 ст.65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Статтею 68 СК України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Згідно з ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 1 ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Відповідно до абз.1 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Згідно з п.22 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.09.2006 року.

Під час шлюбу в 2010 році сторонами було придбано транспортний засіб марки MITSUBISHI GALANT2.4 I, двигун № НОМЕР_3, кузов НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, що був зареєстрований згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_5 за ОСОБА_1

Як вбачається з матеріалів справи з жовтня 2014 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26.05.2015 року шлюб між сторонами розірвано.

Судом встановлено, що автомобіль MITSUBISHI GALANT2.4 I, державний номерний знак НОМЕР_2набутий в період шлюбу за спільні кошти подружжя, а тому даний автомобіль є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та відноситься до неподільних речей.

З інформаційно-аналітичної довідки ТОВ «ЕКСПЕРТ-ІНЖИНІРИНГ СЕРВІС» від 03.08.2015 року щодо ринкової вартості автомобіля MITSUBISHI GALANT2.4 I, державний номерний знак НОМЕР_2, вбачається, що станом на 03.08.2015 року вартість вказаного автомобіля становила 278000 грн.

Звертаючись з вказаним позовом до суду та з урахуванням уточненої позовної заяви ОСОБА_3 просила визнати автомобіль MITSUBISHI GALANT2.4 I, державний номерний знак НОМЕР_2спільною сумісною власністю подружжя та в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнути на її користь з відповідача грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля MITSUBISHI GALANT2.4 I, державний номерний знак НОМЕР_2 у розмірі 139000 грн.

З відповіді Головного управління в м. Києві Управління Державної автомобільної інспекції МВС України від 14.09.2015 року вбачається, що 29.04.2015 року автомобіль MITSUBISHI GALANT2.4 I, державний номерний знак НОМЕР_2 було перереєстровано на громадянина ОСОБА_4

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що спірний автомобіль було відчужено в період перебування сторін у шлюбі, а тому вказаний автомобіль не входить до спільного майна подружжя, а також зазначав про те, що сторони не проживають разом з кінця 2014 року, спірний автомобіль було відчужено в квітні 2015 році, доказів того, що позивач надавала свою згоду на відчуження вказаного автомобіля у нього немає.

Як вбачається з пояснень представника позивача даних нею в судовому засіданні апеляційного суду, позивач ОСОБА_3 згоди на відчуження автомобіля марки MITSUBISHI GALANT2.4 I не надавала.

Відповідно до абз.2 п.30 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Доказів того, що кошти отримані від продажу автомобіля були використані в інтересах сім'ї та на її потреби апелянт суду не надав.

А відтак, оскільки відповідач 29.04.2015 року здійснив відчуження спільного сумісного майна подружжя - автомобіля MITSUBISHI GALANT 2.4 I, державний номерний знак НОМЕР_2 без згоди позивача під час їх окремого проживання то з відповідача підлягає стягненню на користь позивача грошова компенсація вартості 1/2 частини проданого автомобіля в розмірі 139000 грн., а тому позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Посилання апелянта на те, що довідка ТОВ «ЕКСПЕРТ-ІНЖИНІРИНГ СЕРВІС» від 03.08.2015 року про визначення ринкової вартості автомобіля MITSUBISHI GALANT 2.4 I не може бути належним та допустимим доказом у справі колегія суддів відхиляє, оскільки відповідачем до суду не надано будь-яких доказів на спростування визначеної вартості спірного автомобіля, або звіту про визначення ринкової вартості спірного автомобіля на момент його відчуження.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За таких обставин на підставі ст.88 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1390 грн.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

В порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля MITSUBISHI GALANT 2.4 I, номер двигуна НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2в сумі 139000 грн. та судовий збір в розмірі 1390 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді