Справа № 209/400/16-ц
Провадження № 2-о/209/15/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2016 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Замкової Я.В.,

за участю секретаря Шепель О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції, про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті його матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Салівка Кременчукського району Полтавської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, на тимчасово окупованій території у м. Саки Автномної Республіки Крим ІНФОРМАЦІЯ_2, що є підставою для реєстрації факту смерті Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції та видачі свідоцтва про смерть.

В обґрунтування своєї заяви зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території у м. Саки Автномної Республіки Крим померла його матір ОСОБА_3, про що Сакським районним відділом запису актців цивільного стану Департамента запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим було видано свідоцтво про смерть актовий запис № 1396 від 18.11.2015 року. Після смерті матері відкрилась спадщина на належну їй квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Однак, при зверненні до Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом в усній формі було відмовлено заявнику, оскільки надане ним свідоцтво про смерть видане Сакським районним відділом запису актців цивільного стану Департамента запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим є недійсним і не створює правових наслідків. Після чого, заявник звернувся до Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції для реєстрації смерті матері, однак йому було відмовлено, оскільки представлене на реєстрацію свідоцтво про смерть не відповідає вимогам чинного законодавства, та рекомендовано звернутися до суду.

Заявник у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи за його відсутності, заяву підтримує у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції - в судове засідання не з'явився , надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Зі змісту ст.3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав.

Згідно п. 5 ч.2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. 4 ст. 273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1, є сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження актовий запис № 73 від 13.03.1963 року (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3, перебуваючи в місті Саки, на тимчасово окупованій території АРК - померла, про що Сакським районним відділом запису актців цивільного стану Департамента запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим були видані довідка № 1396 і свідоцтво про смерть від 18.11.2015 року (а.с. 8, 9).

Після смерті матері заявник звернувся до Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції для реєстрації смерті батька, однак йому листом від 18.02.2016 року № 366/06-30 (а.с. 18-19) було відмовлено через те, що державна реєстрація смерті відповідно до діючого законодавства України проводиться на підставі медичного свідоцтва про смерть, за формою затвердженою наказом МОЗ України, а документи видані державними органами на окупованій території є недійсними і не створює правових наслідків. У звязку із чим заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть та запропоновано звернутися до суду для встановлення факту смерті.

Як встановлено судом, заявник мав намір встановити факт смерті матері, оскільки це має юридичне значення, а саме для реєстрації органами державної реєстрації актів цивільного стану України факту її смерті, видачі свідоцтва про смерть для отримання свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

На сьогоднішній час свідоцтво про смерть видане органом, який діє поза межами Конституції та законодавства України та не визнається на території України, а також лікарське свідоцтво про смерть видане медичними закладами тимчасово окупованої території не є підставою для реєстрації смерті на території України.

Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть).

Оскільки заявник, який є громадянином України, проживає в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська, що підтверджується його копією паспорта (а.с. 11), та його померла матір, яка зареєстрована в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська, що підтверджується довідкою про склад сім'ї і копією її паспорта, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла на тимчасово непідконтрольній Україні території в АРК, та після її смерті заявник не може отримати свідоцтво про смерть відповідного зразку, а отримане ним свідоцтво про смерть Російської Федерації не може бути використане заявником для реєстрації смерті на території України.

З цих підстав, з метою захисту законних прав та інтересів громадянина України ОСОБА_1 суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті його матері ОСОБА_3 на тимчасово окупованій території у м. Саки Автномної Республіки Крим.

Керуючись ст.ст. 212-215, 234, 235, 256-259 ЦПК України, Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа - Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції, про встановлення факту смерті, задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Салівка Кременчукського району, Полтавської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, на тимчасово окупованій території у м. Саки Автномної Республіки Крим ІНФОРМАЦІЯ_2, що є підставою для реєстрації факту смерті Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції та видачі свідоцтва про смерть.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Я.В. Замкова