Справа № 361/7223/15-ц Головуючий у І інстанції Петришин Н. М.
Провадження № 22-ц/780/4746/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 26.10.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

26 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Білоконь О.В., Березовенко Р.В.,

при секретарі: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 19 листопада 2014 року рішенням Апеляційного суду Київської області стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 11792,42 грн. та судовий збір 375 грн., а всього 12176,42 грн.. 10 квітня 2015 року постановою ДВС відкрито виконавче провадження ВП № 47210557 щодо стягнення із відповідача на користь позивача вищевказаної грошової суми. 24.04.2015 року згідно постанови ВП №47209826 було накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно боржника ОСОБА_2. Однак, відповідач протягом деякого часу умисно ухилявся від виконання рішення суду, лише 07 вересня 2015 року сплатив позивачу вказану суму заборгованості. У звязку з умисним тривалим невиконанням рішення суду, на думку позивача, відповідач повинен сплатити за час невиконання зобовязання, а саме із 01.08.2014 р. по 07.09.2015 р. втрати від інфляції, з процентами за користування коштами та пеню за несвоєчасне виконання зобовязання, що в загальному розмірі становить - 12 278,14 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково, стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 інфляційні втрати у розмірі 5483,53 грн. та 3 % річних у розмірі 292,22 грн., а також судовий збір 222,00 грн..

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 24 лютого 2016 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, ухвалу апеляційного суду Київської області від 24 лютого 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог і ухвалити нове в цій частині, яким у задоволені позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на його незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд нарахував «інфляцію на інфляцію», що не передбачено чинним законодавством. Вважає, що вказані підстави позову не ґрунтуються на вимогах закону оскільки, ст. ст. 611 та 625 ЦК України не встановлено відповідальності за невиконання рішення суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та стягуючи з відповідача 3 % річних та інфляційні втрати за несвоєчасне виконання рішення суду, суд першої інстанції керувався нормами статті 625 ЦК України.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що рішенням апеляційного суду Київської області від 19 липня 2014 року стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 заборгованість за договором позики від 09 січня 2010 року в сумі 5000 грн., витрати від інфляції в сумі 2207 грн. 26 коп., проценти за користування коштами в сумі 883 грн. 38 коп., пеню за несвоєчасне виконання зобов'язання в сумі 3701 грн. 68 коп., всього 11 792 грн. 42 коп.. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 375 грн. судового збору.

10 квітня 2015 року постановою ВДВС Броварського РУЮ відкрито виконавче провадження щодо примусового стягнення із відповідача на користь позивача вищевказаної грошової суми. Рішення суду виконане відповідачем 07 вересня 2015 року.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного ОСОБА_1 України від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів.

Суд першої інстанції, дійшовши висновку про те, що на підставі рішення апеляційного суду Київської області від 19 листопада 2014 року у відповідача виникло нове грошове зобов'язання на суму 12167 грн. 42 коп., за невиконання якого настає відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, стягнув кошти з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних за період із дня набрання вказаного рішення законної сили, тобто з 19 листопада 2014 року, до дня сплати відповідачем коштів за вказаним рішенням, тобто до 07 вересня 2014 року.

При цьому суд не звернув уваги на те, що статтею 625 ЦК України регулюються зобов'язальні правовідносини, тобто вимоги даної статті поширюються саме на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду.

Між тим судом не враховано, що вказана вище сума боргу - 12167 грн. 42 коп. складається з основного боргу за договором позики - 5000 грн., втрат від інфляції - 2207 грн. 26 коп., процентів за користування коштами - 883 грн. 38 коп., пені за несвоєчасне виконання зобов'язання - 3701 грн. 68 коп. та судового збору на суму 375 грн..

Обґрунтовуючи позов ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивач посилався на тривале невиконання рішення апеляційного суду Київської області від 19 листопада 2014 року. При цьому у своєму позові не ставив вимогу про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних згідно із зобов'язанням, яке виникло з договору позики, а зазначав як підставу свого позову саме невиконання рішення суду.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що оскільки сума боргу за договором позики становить 5 тис. грн, то розмір інфляційних втрат за вказаний вище період становитиме лише 2 251 грн 78 коп., а 3 % річних - 120 грн.. Втім суд нарахував інфляційні втрати на всю суму коштів, яка стягнута з відповідача за рішенням суду, в тому числі і на судовий збір.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 інфляційні втрати у розмірі 5483,53 грн. та 3 % річних у розмірі 292,22 грн., а також судовий збір 222,00 грн. не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції в цій частині ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог відповідно до ст. 309 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2015 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 інфляційних втрат у розмірі 5483,53 грн., 3 % річних у розмірі 292,22 грн. та судового збору у розмірі 222,00 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий:

Судді: