АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4023/16 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі Крічфалуши С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 15 січня 2016 року у справі за скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, заінтересовані особи: ОСОБА_5, Дарницький районний центр зайнятості, Київський міський центр зайнятості на постанову заступника начальника Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Тертичної Віти Володимирівни про відкриття виконавчого провадження № 48380062 від 31 липня 2015 року.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ФОП ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на постанову заступника начальника ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Тертичної В.В. про відкриття виконавчого провадження, посилаючись на те, що 31.07.2015 заступник начальника ВДВС винесла постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого 10.07.2015 Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ФОП ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 17 602,99 грн. Зазначив, що про наявність виконавчого провадження скаржник дізнався випадково від стягувача, після чого направив свого представника до відділу виконавчої служби. Зазначена вище постанова представнику ОСОБА_4 була вручена лише 28.08.2015, тобто, скаржник був позбавлений можливості в добровільному порядку виконати рішення суду в строк, визначений у постанові до 07.08.2015. Крім того, в оскаржуваній постанові невірно вказана дата народження стягувача та боржника. Таким чином, скаржник вважає, що постанова заступника начальника ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва Тертичної В.В. про відкриття виконавчого провадження винесена з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та просив суд визнати цю постанову неправомірною та скасувати її на підставі ч. 2 ст. 387 ЦПК України.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15 січня 2016 року скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, заінтересовані особи: ОСОБА_5, Дарницький районний центр зайнятості, Київський міський центр зайнятості на постанову заступника начальника Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві ТертичноїВіти Володимирівни про відкриття виконавчого провадження № 48380062 від 31 липня 2015 року залишено без задоволення. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції заявник подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали, якою скаргу задовольнити, визнати постанову заступника начальника Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Тертичної Віти Володимирівни про відкриття виконавчого провадження № 48380062 від 31 липня 2015 року неправомірною та скасувати, мотивуючи тим, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що висновок суду першої інстанції про те, що скаржник не був позбавлений можливості звернутися до державного виконавця щодо продовження строку на добровільне виконання рішення суду суперечить положенням Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, суперечить чинному законодавству висновок суду першої інстанції про стягнення з нього на користь держави судового збору, оскільки в даній категорії справ судовий збір не сплачується.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, суд першої інстанції керувався тим, що доводи скарги про визнання постанови заступника начальника Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Тертичної Віти Володимирівни про відкриття виконавчого провадження № 48380062 від 31 липня 2015 року неправомірною та її скасування є необгрунтованими та такими, що не підтверджені відповідними доказами у справі.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.

Так, відповідно до статті 383 ЦПК, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону про виконавче провадження право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи.

Розглядаючи скаргу, суд першої інстанції повинен перевірити чи було прийнято або вчинено оскаржуване рішення, дії чи бездіяльність відповідно до вимог закону, у межах повноважень суб'єкта оскарження та чи були порушені права чи свободи заявника. За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 червня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_5 до ФОП ОСОБА_4 про розірвання трудового договору, стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ФОП ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 - 2 000,00 грн. 23 коп. заробітної плати, 5 434 грн. 44 коп. компенсації за невикористану відпустку, середній заробіток в сумі 8 968 грн. 32 коп., 1 200,00 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього - 17 602 грн. 99 коп. (а.с. 78-80). 10 липня 2015 року Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчий лист (а.с. 74-75). 31 липня 2015 року заступником начальника Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Тертичною В.В. на підставі статей 17, 19, 21, 25, 31 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження серії ВП № 48380062.

Звертаючись до суду із скаргою про визнання постанови про відкриття виконавчого провадження неправомірною та її скасування, заявник посилався на те, що оскаржувана постанова не була йому надіслана, а про її існування він дізнався від стягувача, у зв′язку з чим направив на адресу виконавчої служби свого представника. Його уповноважена особа отримала копію постанови про відкриття виконавчого провадження 28 серпня 2015 року, тоді як строк для самостійного виконання судового рішення визначено до 07 серпня 2015 року. Таким чином, вважає, що йому не було надано можливості виконання рішення суду самостійно. Крім того, зазначив про те, що у постанові невірно вказана його та стягувача дати народження.

Перевіряючи обґрунтованість доводів скарги, судом першої інстанції встановлено, що згідно зі статтями 25, 31 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові. Постанова про відкриття виконавчого провадження надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Державний виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам або іншим учасникам виконавчого провадження під розписку.

Встановивши при розгляді скарги, що постанова про відкриття виконавчого провадження винесена уповноваженою особою в межах її компетенції, зміст постанови не суперечить виданому судом виконавчому документу, відповідає формі та змісту, отримана представником позивача 28 серпня 2015 року, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що рішення (постанова про відкриття виконавчого провадження від 31 липня 2015 року) державного виконавця вчинено відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця.

Відповідає вимогам закону висновок суду першої інстанції про те, що доводи скарги про несвоєчасне одержання копії постанови про відкриття виконавчого провадження та неможливість виконати рішення суду самостійно у визначений виконавцем строк не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки у відповідності до вимог статті 35 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом. Такої заяви від боржника до відділу державної виконавчої служби не надходило.

Інші доводи скарги щодо невірного написання дати народження стягувача та боржника не порушують прав заявника при вчиненні виконавчих дій з виконання судового рішення та не позбавляє особу - боржника звернутися у порядку визначеному статтею 83 Закону «Про виконавче провадження» про виправлення граматичних чи арифметичних помилок. Так, зазначеною нормою закону передбачено, що начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або державний виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні державним виконавцем, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Таким чином, встановивши при розгляді скарги, що постанова про відкриття виконавчого провадження винесена уповноваженою особою в межах її компетенції, зміст постанови не суперечить виданому судом виконавчому документу, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що рішення (постанова про відкриття провадження) державного виконавця винесено відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця, права заявника порушено не було.

Разом з тим, колегія суддів погоджується із доводами заявника в частині безпідставного стягнення з нього на користь держави судового збору за подання скарги на рішення державного виконавця з урахуванням того, що провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід'ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ні розділом VII ЦПК, ні Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (частина перша статті 3) не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то за подання скарги судовий збір не сплачується. Дані роз′яснення містяться у постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2016 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах».

За наведених обставин ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 15 січня 2016 року в частині стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь держави судового збору у розмірі 487 грн. 20 коп. підлягає скасуванню. В іншій частині ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 15 січня 2016 року - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 15 січня 2016 року в частині стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь держави судового збору у розмірі 487 грн. 20 коп. скасувати.

В іншій частині ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 15 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Судді: