АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/1122/16 Доповідач Семиженко Г.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Бугрика В.В.,

Лісової Г.Є.,

секретар Мирненко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Суворовського районного суду міста Херсонавід 28 січня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИЛА:

у вересні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в остаточних вимогах якого посилався на те, що 20 грудня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_2, було укладено кредитний договір № 0 1) з додатковими угодами до нього, за яким відповідачка отримала кредит 150000 доларів США під 12,3 % річних строком до 20 грудня 2021 року, в забезпечення виконання цього договору 22 грудня 2006 року між сторонами були укладені договори іпотеки земельної ділянки площею 1000 кв.м по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, та житлового будинку АДРЕСА_1, за договором купівлі-продажу від 08 грудня 2011 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» відступило на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» право вимоги за вказаним кредитним договором, свої зобов'язання відповідачка не виконала, рішенням Дніпровського районного суду міста Херсона від 18 лютого 2010 року було ухвалено стягнути з відповідачки на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 20 грудня 2006 року станом на 16 червня 2009 року у розмірі 999506,37 гривні, з посиланням на те, що відповідачка продовжує користуватися кредитними коштами та має заборгованість, у позові поставлено питання про звернення стягнення на зазначені вище предмети іпотеки шляхом передачі позивачу їх у власність в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 4104828,25 гривні за період з 16 червня 2009 року по 22 липня 2015 року, яку складають заборгованість по тілу кредиту 1780962,18 гривні та заборгованість по відсоткам 2323866,07 гривні.

Рішенням Суворовського районного суду міста Херсонавід 28 січня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду поставлено питання про його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позову з підстав, що у ньому зазначені.

У судове засідання при апеляційному розгляді справи на виклик суду та вимогу надати пояснення щодо сум заявленої до стягнення заборгованості та її складових, вчинення відповідних процесуальних дій представник позивача розпорядилася своїм правом на участь у судовому засіданні та просила розглядати справу у відсутність представника, відповідачка до суду не з'явилася при належному повідомленні.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 20 грудня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 1) з додатковими угодами до нього, за яким остання отримала кредит у розмірі 150000 доларів США під 12,3 % з терміном повернення не пізніше 20 грудня 2021 року, в забезпечення цього договору 20 грудня 2006 року між сторонами були укладені договори іпотеки - земельної ділянки площею 1000 кв.м по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, та житлового будинку житловою площею 129,9 кв.м, загальною площею 216,2 кв.м за цією ж адресою на земельній ділянці 1000 кв.м.

На підставі рішення Дніпровського районного суду міста Херсона від 18 лютого 2010 року у цивільній справі за позовом Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, яким з останньої на користь вказаної банківської установи було стягнуто 999506,37 гривні в рахунок погашення боргу за кредитним договором з відповідним складовими, 08 квітня 2010 року було видано виконавчий лист, 26 вересня 2011 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Херсоні за ним було відкрито виконавче провадження.

Згідно договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» відступило на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» право вимоги за вказаним кредитним договором, 17 квітня 2014 року постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Херсоні було замінено сторону виконавчого провадження з Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» на Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», за результатами здійснення виконавчих дій платіжним дорученням Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Херсоні на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» перераховано 133979,37 гривні.

Між сторонами кредитного договору в силу його умов виникли правовідносини, врегульовані його положеннями та положеннями ст. ст. 1046, 1054 ЦК України, за якими відповідачка отримала у позивача суму кредиту із зобов'язанням повернути позичену суму та сплатити проценти за користування кредитними коштами.

У відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Право позивача на звернення стягнення на предмет іпотеки в разі порушення забезпеченого ним зобов'язання передбачено розділом 4 договорів іпотеки між сторонами, ст. ст. 12, 33, 39 Закону України "Про іпотеку", ст. 589, 590 ЦК України.

Відповідно п. 5.3 зазначених вище договорів іпотеки, якими передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі йому у власність предмету іпотеки, за положеннями ст. ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку», позивач, як іпотекодержатель, може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, у тому числі на підставі рішення суду.

Згідно із ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Наявність судового рішення про стягнення з відповідачки на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання заборгованих сум шляхом звернення стягнення на передане ОСОБА_2 в іпотеку майно у тому випадку, коли на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена, обов'язок доведення останньої обставини положеннями ст. ст. 10, 60 ЦПК України покладено на позивача, оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки можливе лише в рахунок погашення доведеної суми боргу.

Матеріали справи не містять розрахунку заборгованості з відповідним складовими за певний період часу, у якому б була врахована вже стягнута за рішенням суду сума заборгованості, за положеннями ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, за положеннями ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності, у разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

У даній справі вартість предметів іпотеки не визначалася, а з врахуванням передбаченого ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності та порядку розгляду справи у відсутність представника позивача за її заявою, виправити такий недолік у суді апеляційної інстанції неможливо, передбачені законом підстави для задоволення заявлених позовних вимог відсутні у зв'язку з їх необґрунтованістю.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не містять посилання на обставини чи норми права, які б могли бути підставою для її задоволення, скаргу слід відхилити, рішення у справі залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Суворовського районного суду міста Херсонавід 28 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, на неї протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Г.В. Семиженко

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Бугрик

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Г.Є. Лісова