Номер провадження 2/754/2866/16
Справа № 754/3582/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

17 березня 2016 року суддя Деснянського районного суду міста Києва Таран Н.Г., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, Пятнадцята київська державна нотаріальна контора про зняття арешту з майна,

в с т а н о в и в:

В провадження Деснянського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, Пятнадцята київська державна нотаріальна контора про зняття арешту з майна.

У вказаній позовній заяві позивач просить суд: скасувати арешт на ? частку квартири АДРЕСА_1, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за № 1766522.

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 16.03.2005 року за № 1768522 про арешт ? частки квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Цивільного процесуального кодексу України, позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Відповідно до ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити: найменування суду до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви. Позовна заява має відповідати іншим вимогам, встановленим законом. До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Перевіривши позовну заяву, приходжу до висновку про те, що вона підлягає залишенню без руху у зв'язку із тим, що подана без додержання вимог ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до статті 6 ч. 3 п. 2 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви не майнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 551,20 грн.

Позивачем пред'явлено дві вимоги немайнового характеру, однак судовий збір сплачено у сумі 551,20 грн., тобто не в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закриттю у випадках фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим законом порядку, а саме повернення виконавчого документа стягувачу.

Згідно ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Аналіз положень вказаної статті закону дає суду підстави для висновку про те, що закінчення виконавчого провадження й повернення виконавчого документа є різними поняттями, а у випадку, коли у межах виконавчого провадження державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, разом із закінченням виконавчого провадження державний виконавець має зняти вказані арешти.

Як вказує позивач державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції після закриття виконавчого провадження у зв'язку з виконанням ним як боржником у повному обсязі зобов'язань перед стягувачем не були вжиті заходи щодо зняття арешту з майна боржника та заборони здійснювати відчуження цього майна.

Отже, фактично оскаржується бездіяльность державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, так як боржник не може реалізувати своє право на володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Державний виконавець зобов'язаний зняти арешт з рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Зазначені у цій статті постанови можуть бути оскаржені сторонами в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Аналізуючи наведену норму закону підставою для звернення до суду з позовом щодо зняття арешту з майна - може бути заявлено лише одночасно із вимогою про визнання права власності на дане майно, тобто у звязку з оспоренням цього права власності.

Позивач звертаючись до суду з позовом у порядку цивільного судочинства позовні вимоги про визнання за ним права власності на спірне майно не заявляє, не зазначає ким воно оспорюється, та лише зазначає, що державний виконавець не може зняти арешт з майна, при цьому не вказує підстави такої неможливості, а також не надає доказів того, що виконавче провадження в межах якого накладався арешт закінчено, тобто, встановити чи фактично позивач звертається з позовною заявою до суду або оскаржує дії державного виконавця під час виконання судового рішення, що в залежності від суб'єкта звернення відноситься до компетенції адміністративних судів або розглядається в порядку, передбаченому ст. 383 ЦПК України - не можливо.

Також слід зазначити, що позивач вказав у якості другого відповідача Пятнадцяту київську державну нотаріальну контору, однак в позовній заяві позивачем не викладено обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо зазначеного відповідача. Зокрема не зазначено якими саме діями вказаний відповідач порушує права позивача.

Отже, суд вважає необхідним надати позивачу час для виправлення вказаних в даній ухвалі недоліків.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.121 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, Пятнадцята київська державна нотаріальна контора про зняття арешту з майна - залишити без руху.

Запропонувати позивачу не пізніше двох днів з дня отримання копії ухвали усунути вказані в ухвалі недоліки, шляхом надання до канцелярії суду (м. Київ, пр.-т Маяковського, 5-В) належним чином оформленої позовної заяви, інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Деснянського

районного суду Н.Г.Таран