Справа № 158/184/16-ц
Провадження № 2/0158/118/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

09 березня 2016 року Ківерцівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді - Костюкевича О.К.

секретаря - Хмілевської І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ківерці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 23 жовтня 1998 року померла його тітка ОСОБА_4, батькова рідна сестра. Після її смерті відкрилась спадщина, що складається із житлового будинку з надвірними та господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: с. Карпилівка вул. Незалежності, 85 Ківерцівського району Волинської області. Спадкоємців першої черги за законом після її смерті немає, єдиним спадкоємцем другої черги є брат померлої ОСОБА_5, який одночасно є також спадкоємцем за заповітом, так як 14.03.1987 року ОСОБА_4 склала заповітне розпорядження, відповідно до якого належний їй житловий будинок заповіла своєму брату ОСОБА_5, який вступив у фактичне володіння спадковим майном, однак не оформив своїх спадкових прав належним чином, так як помер 22 березня 2007 року. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме успадковане ним будинковолодіння після смерті сестри ОСОБА_4, та житловий будинок з надвірними та господарськими будівлями та спорудами в с. Карпилівка по вул. Незалежності, 22 Ківерцівського району Волинської області. Спадкоємцями першої черги після смерті останнього є його діти: ОСОБА_1, позивач по справі, та ОСОБА_2, ОСОБА_3, відповідачі по справі. У фактичне володіння спадковим майном вступив ОСОБА_1, позивач по справі. Інших спадкоємці після смерті ОСОБА_5 не заперечують щодо визнання права власності на спадкове майно за ОСОБА_1. Він звертався із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, але нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у спадкодавця були відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок й господарсько-побутові будівлі та споруди в с. Карпилівка по вул. Незалежності, 85 Ківерцівського району Волинської області та на житловий будинок й господарсько-побутові будівлі та споруди в с. Карпилівка по вул. Незалежності, 22 Ківерцівського району Волинської області в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, який помер 22 березня 2007 року.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 в судове засідання 09.03.2016 року не зявилися, згідно поданих заяв просять проводити розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять суд їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявились, згідно поданої заяви просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає, щодо задоволення позову не заперечує.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання 09.03.2016 року не зявилась, причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи у її відсутності до суду не надходило, в судовому засіданні 08.02.2016 року заявлені позовні вимоги не визнала, заперечувала щодо визнання права власності на все спадкове майно за ОСОБА_1, позивачем по справі, від своєї частки у спадковому майні не відмовляється.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 жовтня 1998 року ОСОБА_4 померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕГ №032198 від 24.10.1998 року (а.с. 6).

За ОСОБА_4 значиться житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що в с. Карпилівка по вул. Незалежності, 85 Ківерцівського району Волинської області згідно довідки Карпилівської сілської ради та витягу із погосподарської книги (а.с. 7-8), спадкоємець ОСОБА_5 спадщину після смерті сестри ОСОБА_4 прийняв фактично шляхом догляду за житловим будинком, садінням городу, збиранням врожаю, однак не оформив своїх спадкових прав, так як помер.

Як вбачається з заповіту, посвідченого 14.03.1987 року, ОСОБА_4 розпорядилася належним йому майном, заповівши його ОСОБА_5 (а.с. 10).

Відповідно до змісту ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), що діяв на час виникнення правовідносин, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

В силу ст. 534 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

ОСОБА_5 помер 23 березня 2007 року, що стверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії 1-ЕГ № 040964 від 23.03.2007 року (а.с. 13).

Відповідно до довідки Карпилівської сільської ради Ківерцівського району та витягу із по господарської книги (а.с. 14-15) ОСОБА_5 є власником житлового будинку з надвірними будівлями та побутовими спорудами, що в с. Карпилівка по вул. незалежності, 22 Ківерцівського району Волинської області, спадщину після смерті якого фактично прийняв син ОСОБА_1 шляхом спільного на момент смерті проживання із ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 спадкодавцю ОСОБА_5 являється сином (а.с. 17), а відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також дітьми, тобто відносять до першої черги спадкоємців за законом.

Позивач звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на імя спадкодавця (а.с. 19). Крім того, як вбачається із матеріалів спадкової справи № 439/2015 до майна померлого 22 березня 2007 року ОСОБА_5, відповідачем по справі ОСОБА_2 у встановленому законом порядку було подано нотаріусу заяву про відмову від спадщини та про те, що вона не заперечує, що свідоцтво про право на спадщину було видане на імя дочки спадкодавця (тобто відповідача ОСОБА_3) та її брата ОСОБА_1 (а.с. 36 зворот). В той же час, в матеріалах спадкової справи відсутня заява відповідача ОСОБА_3 про відмову від прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5, крім того, в судовому засіданні 08.02.2016 року остання заперечила щодо задоволення позову та визнання права власності на все спадкове майно за ОСОБА_1, позивачем по справі, а тому позов підлягає до часткового задоволення, тобто за позивачем слід визнати право власності на 1/2 частину спадкового майна, так як спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_5 є троє, один з яких відмовився від прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну.

Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами у с. Карпилівка по вулиці Незалежності, 85 Ківерцівського району Волинської області, та на 1/2 частину житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами у с. Карпилівка по вулиці Незалежності, 22 Ківерцівського району Волинської області в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_1, який помер 22 березня 2007 року.

Крім того, на підставі ч. 3 ст. 88 ЦК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід стягнути в дохід держави по 208 грн. 86 коп. судового збору.

Керуючись ст. ст. 6, 10, 11, 58, 60, 197, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 527, 529, 549 ЦК України (в ред. 1963 року), ст. ст. 1222, 1261, 1266, 1275 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами у с. Карпилівка по вулиці Незалежності, 85 Ківерцівського району Волинської області, та на 1/2 частину житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами у с. Карпилівка по вулиці Незалежності, 22 Ківерцівського району Волинської області в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_1, який помер 22 березня 2007 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в дохід держави по 208 (двісті вісім) грн. 86 коп. судового збору з кожної.

Заочне рішення може бути переглянуте Ківерцівським районним судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Ківерцівський районний суд до апеляційного суду у Волинській області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які були відсутні під час проголошення рішення, з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Суддя

Ківерцівського районного суду ОСОБА_7